Sønnen min viste meg en video på nettet. En jævel hadde en svær kangal i bånd.
Han mishandlet den, slo og sparket den.
Kangaler har det kraftigste bittet av alle bikkjer.
Så hadde den villet, kunne den ha revet ham i fillebiter.
Den underkastet seg.
Hvorfor?
Fordi mennesker er grusomme. Men det er ikke vi.
Er dette den Mar som skal redde oss?
Sperre inne sine egne.
For å beskytte et menneske.
Du snakker om rettferdig og menneskers grusomhet.
Er ikke dere også grusomme?
Şahsu er uskyldig.
-Hun vet ingenting. -Ikke jeg heller!
Jeg vet ikke! Jeg jobber ikke for noen!
Det eneste jeg vet
er at hun våkner, Maran.
Snakket Miraç?
Ja.
Det er urolig der ute.
Alle er fulle av hat.
Fiender. Forrædere.
Er dette Şahmarans arv til meg?
Syns dere det gir mening?
Ok, ett skritt av gangen.
Er alt i orden med Şahsu? Hun mistenker ingenting?
For nå. Men jeg vet ikke hvor mye lenger jeg kan beskytte henne.
Vi skal ta flere forholdsregler. Ikke bekymre deg.
Ta vare på Şahsu, du.
"Ta vare på"?
Slangebitt. Maran sugde ut giften.
-Hun får arr. -Ikke hvis skynder oss.
Basseng… Det var et basseng.
Jentene sa noen greier, men…
Jeg husker ikke hva.
Det er alt for nå.
Hei!
Hei.
Jeg er naboen, Şahsu. Vi har ikke fått hilst enda.
Jeg ville si hei.
Liker dere rosinkake?
Så fint hus dere har.
Tusen takk.
Det var visst du som tok deg av meg i går?
Mhm.
Slangebitt.
Jeg håper du føler deg bedre. Det er vanlig her.
Ja, Maran sa det, han og.
Det går bra. Jeg føler meg fin.
Syns du likevel jeg bør dra til legen?
La meg titte.
Er det vondt?
Nei.
Ikke betent.
Er du kvalm? Feber? Eller føler noe annet unormalt?
Nei.
Jeg ble bare skremt.
Dere er vant til slanger her, men det er ikke jeg.
Hadde den vært giftig, ville du merket det nå. Ingen fare.
Hvem er giftigst?
Unnskyld, sa du noe til meg?
Ikke vær forutinntatt.
Bare fordi det er en slange, betyr ikke det at den er giftig.
Slutt å snakke om slanger.
La meg si dere noe.
Şahsu ga et fantastisk foredrag på universitet her om dagen.
Blir det flere slike?
-Kanskje ikke så omfattende, men ja. -Fantastisk.
Hvor lenge skal du jobbe her?
Ett semester.
Og etter det?
Jeg vet ikke.
Da drar jeg nok.
Det er ingenting som holder meg her.
Kake?
Tror du på alternativ medisin?
Som hva da?
Ikke vet jeg.
Jeg har hørt at vann er bra mot slangebitt.
Å være i vann, mener jeg.
Det er overtro.
Du er for klassisk medisin.
Tradisjonell, kan vi si.
Far er tradisjonell på alle vis.
Ja.
Det ser jeg på stilen her i huset.
Svært interessant og vakkert.
Hva med deg?
Hva slags malerier lager du?
Hvordan vet du at jeg maler?
Du har maling på hendene.
Jeg maler fritt.
Det jeg føler for.
Da så.
Jeg prater hull i hodet på dere. Jeg får dra.
Hyggelig å møte dere.
-Jeg må rekke forelesning. -Jeg følger deg ut.
På gjensyn.
La meg hjelpe deg.
Takk.
Hare!
Diba!
Hun husker.
Sjef?
Hva er du vil, Salih?
Ingenting, sjef.
Medine og jeg drar på fjellet i kveld. Jeg ville bare si fra.
Du har satt lås på døren?
Jeg har det travelt, Salih. Slutt nå.
Jeg ringer deg etter forelesningen.
Vent.
-Vi ses. -Vi ses.
-Skal du på universitetet? -Ja.
Jeg kan kjøre.
Takk.
Vi har et problem.
Hun husker.
-Kan det bare være tegningene? -Nei, det er noe mer.
Hvorfor skulle hun plutselig dukke opp her? Hvorfor i dag?
Hun stilte rare spørsmål.
Şahsu husker at hun var her med oss i går.
Hva er det hun husker?
Bare bruddstykker. Jeg ser det ikke tydelig.
Jeg er ikke sikker.
Skjønner.
Hvor skal du, Maran?
Hun slipper ikke dette. Jeg må prate med henne.
Vent. Kom.
-Faen! Du skifter ham. -Hva?
Å nei.
Er det tid for det nå?
Nei.
Det kan være hormonene.
På grunn av Şahsu.
-Du kan ikke dra noe sted slik. -Jeg takler det.
Şahsu er allerede mistenksom. Hun vil merke det.
-Ring Cihan. Han kan ta seg av Şahsu. -Det skal vi ikke.
Jeg takler det, sa jeg.
Jeg klarer meg. Ingen fare.
-Vær forsiktig. -Ingen fare.
Ring Cihan.
Greit.
Sov du godt i natt?
Ja.
Du?
Samme her.
Hva er disse til?
Du koker bladene og drikker det.
Det hjelper mot søvnløshet.
Du vet alle de enkle tingene som vi likevel ikke er i stand til?
Det viser oss noe.
Ta deg, for eksempel.
Du er ikke i stand til å be om hjelp.
Du har søvnproblemer. Vi har snakket om det.
Vi lider av de samme tingene.
Snakk med meg.
Søvngjengeriet…
hadde gitt seg den siste tiden.
Det skjedde igjen i natt?
Ja.
Samme her.
Hvor våknet du opp?
I hagen.
Du?
Jeg var i huset.
Vær rask, før han kommer tilbake. Da får vi høre det.
Dette her er galskap.
Jeg sverger, det er noe med denne planten.
Den er forhekset.
Gud vil straffe deg, Salih. Ikke si slikt.
Det er ikke til å tro.
Se. Det var kun et råttent frø.
Det har bare gått et par dager, og den er full av roser.
Gud velsigne.
Kom igjen.
Gud vil forhåpentligvis velsigne oss, ikke sant?
Gi deg, din overtroiske tosk.
Skatt! Gud vil gi oss et barn, ikke sant?
-Slutt, eller skal du få angre! -Søta.
-Han kommer når som helst. -Du er så søt.
-Jeg har gravd ned amuletten. -Han kommer straks.
-Samme det. -Slutt, Salih, ellers!
ŞAHMARAN
Greit.
Hvem er Şahmaran?
En slangekvinne.
Men hva slags karakter?
En vis kvinne med overnaturlige krefter som ofret alt for kjærligheten.
Helt korrekt.
Hun er oppofrende overfor sin forræder, Camsap, selv i døden.
Şahmaran er en karakter som gir sin endeløse visdom til mannen hun elsker.
Så hvorfor tror dere historien ikke er blitt glemt?
Er det mulig at Anatolias kvinner kjenner seg igjen i hennes oppofrelse?
Tyrkiske kvinner er oppofrende. Nene Hatun, Halide Edib…
De er blitt gjort hellige grunnet sin oppofrelse.
Frøken, hva er dagens tema?
Vi skal diskutere eksempler på mytologi i psykologisk litteratur.
Dette er en av de viktigste mytologiske figurer i vår region.
Ja, dette er oppgaven. Finn informasjon.
Men jeg vil at dere gjør det med fokus på kjønn.
Hvilke dualistiske roller har kvinner hatt opp gjennom tidene?
Hvilke paralleller kan trekkes mellom myten om Şahmaran og disse rollene?
Muntlig eller skriftlig litteratur. Alt dere kan finne.
Til i morgen.
-I morgen? -Vi blir ikke ferdig til i morgen!
Hva vet hun? Hva har hun sett?
Gi deg, Diba. Det er ingenting. Hva kan…
Hun mistenker nok ingenting.
Noen kilder kaller det til og med en primitiv form for psykologi.
-Nei, alt bra. Hun foreleser. -Jeg vil spørre dere.
Vet dere noe om myten om Şahmaran?
Vel, hun er en slange.
Hun mistenker noe.
Dere bor her, men vet ingenting om myten om Şahmaran?
Hei, kjekken!
Hva skjer?
En plutselig interesse for læring?
Du har tre universitetsgrader, har du ikke?
Eller var det fire?
Jeg vil ikke ha bråk.
Det kan du jo ikke.
Tvert imot, så trenger du meg.
Jeg klarer dette selv. Det har skjedd før og.
Du klarer ikke en dritt.
Vet du hva slags oppgave Şahsu akkurat ga studentene?
Şahmaran.
Det er deg, greit.
Du er den viktigste.
Ingen av oss har noe vi skulle sagt.
Alt er ditt.
Inkludert Şahsu.
Men husk.
Sannheten avgjør, Maran.
Du vil trenge min hjelp når det avsløres.
Ikke nøl med å ringe.
Maran!
Ville du overraske meg?
Hvis du har tid, så.
Hva vil du med meg?
Det vil skremme deg.
Ikke undervurder meg. Gjør et forsøk.
Greit.
Jeg vil…
gjøre deg til min dronning.
Seriøst.
Hvorfor denne overraskelsen?
Det er noe jeg må fortelle deg.
Greit.
Jøss!
Hva er dette for et sted?
Så vakkert det er her!
Hvor ble de av? Sa de ingenting?
Hvordan skal jeg vite det?
Han tok henne bare med.
Hvordan så Maran ut?
Som forventet.
Hvorfor lot du henne dra? Du burde ha stoppet henne.
Şahsu er ingen unge. Ikke du heller!
Slutt å te deg som en.
Jeg ga Maran nummeret mitt. Han ringer om det er noe, ok?
Jeg er opptatt.
Noe å drikke?
Gjerne.
-Jeg har vin. -Ok.
Vi har en forhistorie, Şahsu.
En slags blodhevn.
Blodhevn?
I vår tid?
Den stammer fra våre forfedre.
Selv før min fars tid. Ingen husker hvordan det startet.
Det var slik mor døde.
Ble hun drept?
På en måte.
Grunnet blodhevnen mente far det var for farlig,
og tok ikke moren min til sykehuset.
For, som familiens første sønn,
kunne jeg være et mål. Det var for farlig.
Uansett, moren min fødte her.
Hun mistet mye blod.
Resten kan du tenke deg.
Så trist.
Far ble strengere med tiden.
Han kom ikke over det.
Han giftet seg på nytt.
Men hun holdt ikke ut og forlot ham.
Moren til Diba og Bike, altså.
Historien slapp oss aldri.
Det var alltid en trussel, en fare.
Det er derfor jentene vokste opp isolert. Det har du nok sett.
Kun Diba er litt utadvendt.
De andre er litt…
sære.
Nei da.
De er ikke sære.
De er søte.
La de meg i et basseng i går?
Husker du det?
Litt.
Det er bare overtro.
De ville rense bort giften.
De trodde det kunne hjelpe deg.
Hvorfor sa du ikke det?
Şahsu, vi er som familien Addams.
Jeg ville ikke overvelde deg.
Så?
Hva skjedde?
Med blodhevnen.
Jeg var det viktigste barnet.
Jeg måtte beskyttes mest som guttebarnet.
Faren min sendte meg utenlands. Jeg studerte i Praha.
En unnskyldning for å komme vekk.
Jeg var borte lenge.
Jeg dro til ulike byer.
Fra sted til sted.
I håp om at det ville ta slutt.
Men nei.
Livet mitt begynte liksom aldri.
Kanskje han ville hjelpe deg.
Tror du?
Det tror jeg neppe.
Jeg vet ikke om det er meg han bryr seg om, eller blodhevnen.
Jeg støtter ikke denne konflikten.
Uansett, det er det han sier.
"Du er for viktig til å risikeres."
"Alt jeg gjør, gjør jeg av kjærlighet til deg, sønn."
-Og jeg svarer… -Kjærlighet skaper trøbbel.
Tenk på svik.
For å kunne svike noen,
må du først elske dem.
Hvordan vet du det?
Min historie er kanskje motstykke til din.
Min…
far forlot moren min.
Før jeg ble født.
Stakkars kvinne… Hun var så uheldig.
Hun ble forlatt av sin egen far også.
Den berømte herr Davut.
Vi fant aldri ut hvorfor han dro.
Det vet vi fortsatt ikke.
Moren min…
hele livet…
savnet hun sin far.
Hun følte på fraværet. Hun kalte på ham.
Hun ville bare vite hvorfor.
"Hvorfor forlot du meg, far?"
Det var alt.
Hele barndommen…
…var jeg vitne til min mors lidelse.
Hun var favorittpersonen min.
Jeg har gitt meg selv et løfte.
Å ikke bli som henne.
Jeg skal aldri bli den som blir stående igjen, forlatt.
Det skjer ikke med meg.
Jeg kan ikke dra noe sted.
Jeg kommer fra en familie av folk som drar sin vei.
Og jeg fra de som blir igjen
Så neste trekk er mitt?
Ja.
Şahsu.
Hør her.
Hvis én dag…
noe jeg ikke kan styre, skulle skje…
Hvis ting går dårlig…
Ingen fare.
Da forlater jeg deg. Jeg lover.
Jeg kommer straks, ok? Beklager.
Helvete!
Er du sulten?
Ikke si at du er flink til å lage mat og.
Nei da, ostesmørbrød.
Greit, gjerne.
Hva er det?
Jeg har visst fått en melding, det er dårlig dekning.
Det er fra lageret. Vi må dra.
Kan du slukke bålet, Şahsu?
Jeg må bare ringe, så kommer jeg. Slukk bålet.
Du må komme hit nå.
Send meg posisjonen.
Şahsu!
Maran? Jeg er her inne.
-Går det bra? -Ja da. Vi kan dra.
-Har det skjedd noe? -Nei, alt i orden. Vi kan dra.
-Ok. -Mhm.
Ikke!
Du rører ikke Şahsu!
Jeg trenger ikke henne.
Jeg trenger deg.
Hva skjedde?
Ikke noe.
Jeg sa jo at jeg ikke kan dra herfra.
Ja.
Hvis jeg svingte av, og kjørte vekk fra huset.
Og vi dro herfra.
Du og jeg.
Ville du blitt med?
Fleiper du nå?
Şahsu.
Det er ting du ikke vet om meg.
Ting du ikke vil like.
Det er masse du ikke vet om meg og.
Mener du alvor?
Vel…
Jeg ringer deg senere.
Ok.
Jeg skal vurdere det.
Å bli med deg.
Der er han.
Maran.
-Forsiktig. -La meg hjelpe deg. Jeg har ham.
-Hold ham, jenter. -Forsiktig.
Ok, gå først, du.
Forsiktig.
Forsiktig, vennen.
-Gjør klar vannet, Diba. Fort! -Greit.
-Det går bra, vennen. Kom. -Vi er her nå.
Cihan.
Alt tilhører ikke Maran.
Det går bra, skatt.
Det går bra. Det går bra.
Jeg er her, ok?
Şahsu…
Vi skal ta oss av Şahsu, ok?
Ikke vær redd.
Şahsu.
Før henne til oss, Cihan.
Før henne til oss.
Tekst: Elin Wikstrøm