Siden verdens oprindelse
har mennesket forrådt alt, det har elsket.
Vi har kun set til.
Ventet på, at du forstod.
For verden er ikke din, menneske.
Den er ikke kun din.
Slangernes dronning sagde for tusindvis af år siden dette:
"Dig, menneske! Vov ikke at elske mig!"
Men mennesket lyttede ikke.
Han blev forelsket i Shahmaran og fik hende til at forelske sig i ham.
Og så dræbte han sin elskede.
Der er intet andet tilbage end hans brændende skyld og endeløse anger.
Og ubesvarede spørgsmål.
Er verden bedre stillet uden mennesker?
Kan mennesket kun ødelægge og forråde?
Eller er der stadig håb for os?
Vi begik en fejl på et tidspunkt.
Og så glemte vi alt om det.
Men nogle af os kan stadig mærke det.
Derfor hører de ikke til i denne verden.
De er outsidere.
Det, de gennemgår, kaldes "livssmerte".
Toget kører!
Alle ombord!
Se lige den fyr.
Davut Demir?
Det er mig.
Jeg er Shahsu.
Vil du ikke sidde ned?
Det bør du.
Hvor længe har du boet her?
Du har ret. Jeg hader også sniksnak. Jeg vil komme til sagen.
Du forlod min mor, da jeg var lille.
Du kom ikke tilbage eller ringede. Jeg springer det over, du allerede ved.
Min mor sagde dit navn i søvne i årevis.
"Far, hvor er du?
Hvorfor forlod du mig?"
Mareridt, åndedrætsbesvær…
Et klassisk tilfælde af PTSD.
Jeg sagde: "Mor, der er gået 40 år.
Glem det.
Hvis du ikke kan det, så lad os finde ham.
Vi tager hen til ham og banker på hans dør.
Lad os møde ham."
Men hun sagde, hun havde ledt efter dig uden held.
For nylig…
…gennemgik jeg hendes ting.
Jeg fandt din adresse.
Hun kendte den altså.
Hun havde vel bare ikke modet.
Kommer du på hendes vegne?
For at møde mig?
Tværtimod.
Jeg kommer for at takke dig.
Jeg voksede op omgivet af roser takket være dig.
Du husker det nok ikke.
Du gav min mor en håndfuld frø, før du rejste.
Du sagde: "Det er roser ligesom dit navn.
Plant dem.
Jeg er tilbage, før de blomstrer.
Så passer vi dem sammen."
Min mor plantede frøene.
Hun elskede de blomster.
Hun beholdt et enkelt frø.
Så hvis du en dag kom tilbage…
…kunne I plante det sammen.
Værsgo.
Nu kan du plante det på hendes grav.
Min mor er død.
Hun holdt det i hånden.
Det skulle du vide.
Maran!
En pige besøgte Davut.
Denne gang er jeg sikker. Det er hende.
Maran!
SHAHMARAN
AK HOTEL
Træk vejret.
Jeg forstår dig, men jeg forstår ikke, hvad du siger.
Jeg kan høre bandeordene, men intet efter dem.
Hør nu her. Lad os gøre det senere.
Hallo?
Jeg er ankommet, professor. Jeg checker ind og er der om et øjeblik.
Okay, tak.
Shahsu Demir. Jeg har en reservation.
Istanbul!
-Så du det på mit ID-kort? -Erfaring, min ven.
Jeg kan se på folk, hvor de kommer fra.
Jeg kigger bare godt på dem, og så bang! Elazig.
Bang! Ankara. Jeg har talent. Det er en evne.
Tillykke. Der er bad på værelset, ikke?
Altså…
Hvad skal det sige?
Jeg bed specifikt om det i telefonen.
Sagen er den…
Hvis vi havde et bad, fik du det gerne.
Men vi har kun ét værelse med bad,
og gæsten på det værelse har forlænget opholdet.
Beklager.
Gid vi havde bad på alle værelser, så vores gæster kunne bade.
Men det er dyrt, og lægerne fraråder…
-Kan jeg få min nøgle? -Nøglen…
Jeg registrerer dig senere. Nøglen…
-Hvornår rejser den anden gæst? -Forhåbentlig i morgen.
-Hvor gammel er du? -Jeg er 35.
Så er du ældre end mig!
Hvor gjorde jeg af nøglen?
Tak.
Jeg er træt af at posere for dig.
Er du ikke snart færdig?
Jeg ved sgu ikke, om du ser på mig!
Tag dem af indenfor.
Er pigen kørt igen?
Ja, men jeg kan godt finde hende.
Så gør det.
Hun er her.
Held og lykke, allesammen.
Hvad gør vi nu? Skal vi bringe et offer?
As-salamu alaykum!
Det var hårdt, men se lige de smukke ting, jeg har til dig, chef.
Det er så smukt.
Du siger nok: "Godt gjort, Salih!"
Se lige her. Denne kønne ting har endda blomster.
Men ros mig, når Medine er her.
Hun skal høre det. Hun skal se sin mands succes.
Hun er så utaknemlig!
Hun siger aldrig: "Godt gjort."
Chef?
Hvad er det?
Sig noget. Hvad er der sket?
Mit barnebarn var her.
Shahsu!
-Hej, professor. -Velkommen.
Tak.
-Undskyld, jeg kommer for sent. -Det er okay.
-Er din præsentation klar? -Ja.
Storartet. Kom.
Ingen anden assistent ville komme med så kort varsel.
Jeg er dig dybt taknemlig.
Intet problem. Jeg havde et ærinde her, så jeg havde to grunde til at komme.
Hej.
-Held og lykke, Shahsu. -Tak.
FAKULTET FOR VIDENSKAB OG LITTERATUR
Hej, allesammen. Jeg hedder Shahsu Demir.
Jeg kommer for at redde jer.
-Hvad taler hun om? -Hvad?
Ja, det hørte I godt.
"Jeg er jeres frelser.
Jeg er rede til at ofre mit liv for jeres."
Hvad ville I tænke, hvis jeg sagde sådan?
-Meget gode ting. -Vi er glade for at se Dem.
Velkommen!
I dag skal vi tale om frelserkomplekset,
som også kaldes messias-komplekset.
Kort fortalt
får messias-komplekset folk til at ofre deres ønsker, deres følelser
og i ekstreme tilfælde deres liv for andres skyld.
Vrangforestillingen får folk til at føle et uforholdsmæssigt stort ansvar,
når det handler om at hjælpe andre.
De kan ikke lade være,
selvom deres handlinger måske skader andre.
Det værste er, at deres indvirkning på andre giver dem en magtfølelse,
der kan ændre deres verdenssyn fuldstændigt.
De får storhedsvanvid.
"Vær sød at hjælpe mig."
"Jeg kan ikke."
"Nej."
De siger aldrig de ord.
De kan ikke bede om hjælp.
De forsøger at hjælpe,
selvom det kan ende galt.
De får det elendigt, hvis det ikke lykkes dem.
Som om de alene bar det fulde ansvar.
Som om de ødelagde alting.
Men det meste af tiden har vi ingen kontrol over tingene.
Har vi vel?
Det var perfekt. De var vilde med dig. Gid du var her hver dag.
Det ville jeg tale med dig om.
Dekankontoret har godkendt mit nye projekt om tilknytningsformer.
-Skønt. -Ja.
Og jeg fik lov til at antage en assistent.
Professor…
Jeg siger det til din professor i Istanbul.
Bare ét semester, okay?
-Jeg ved ikke… -Okay, men kig lige på projektet.
Det er genialt til din PhD. Vi vinder begge to på det.
Vil du ikke bare tænke over det?
For min skyld.
-Jeg vil tænke over det. -Okay.
-Hør. -Hvad?
Har han ikke rørt sig ud af flækken?
Slet ikke. Han har bare stirret ud i luften i timevis.
Er det rigtigt?
Chef.
Er du sulten, har jeg lavet suppe.
Han rejser sig.
-Han hørte mig slet ikke. -Han siger intet.
Lad os finde pigen og tale med hende.
Hvordan ved du, det er en pige?
Pige eller dreng … Hvad er forskellen?
Okay, bliv nu ikke vred.
Hvor skal han hen?
-Må jeg få min nøgle? -Velkommen.
Seriøst?
Ja. Velkommen.
-Så siger vi det. Må jeg få min nøgle? -Okay.
Værsgo.
Øjeblik! Du har besøg.
Hvad laver du her?
Hvordan fandt du mig?
Du tager fejl.
Du tror ikke, din mor kontaktede mig.
"Hun havde vel ikke modet."
Det er ikke sandt.
Vil du virkelig ikke mødes med hende?
Er det ikke for tidligt at tale om det?
Jeg ville være nysgerrig i dit sted.
Vær ikke fjollet. Jeg er naturligvis på din side.
Men jeg er i tvivl. Mange af os har høje forhåbninger til dig.
Far, Bike, Diba … Alle.
Hvorfor ikke møde hende og modbevise det, så de kan lade det ligge?
Det er okay. De må gerne tro, hvad de vil.
Af og til ønsker jeg, at de har ret.
Ville det ikke være rart at tro på noget?
Jeg har da tro.
-Har du? -Ja.
Sig frem. Hvad tror du på?
In vino veritas.
Giv mig det.
Du tror ikke, din mor kontaktede mig.
"Hun havde vel ikke modet."
Det er ikke sandt.
Jeg har en følelse indeni, far.
En stemme i mit hoved, der har kaldt på mig hele livet.
Det føles, som om jeg bør tage et sted hen.
Men jeg ved ikke hvor.
Hele mit liv har jeg haft mareridt, set syner og haft vrangforestillinger.
Medicinen virker ikke længere.
Jeg er faret vild i mit sind.
Jeg er bange, far.
Hvad, hvis Shahsu ender som mig?
Mor?
Gik du i søvne igen?
Mor?
-Er værelset med bad ledigt nu? -Nå, det…
Gæsten er ikke rejst.
Han vil blive til Hidirellez.
Han rejser nok i morgen.
Er her en pool eller en badeanstalt?
Der er nogle gode, men de er lukket under Hidirellez.
Du bør deltage, når nu du er kommet så langt.
Er her ikke en flod, en sø eller et andet sted, jeg kan bade?
Der er en sø i…
Vis mig, hvor den er.
Vil du zoome ind der?
Lige der. Fantastisk sted. Du vil elske det.
Du kan svømme helt alene. Du kan bare hoppe i.
Vandet er køligt og skønt. Du kan svømme, som du vil.
Hej!
Ja, jeg taler til dig. Her er jo ikke andre.
Hvad laver du her?
Jeg er her hver morgen. Det er mit sted.
Men jeg er her i dag.
Det kan jeg se.
Vinden blæste mit tøj derhen. Vil du hente det?
Vær nu sød.
Bliver du ved med at glo?
Er du Shahsu?
Ja. Hvem er du?
Hvad laver du her?
Hvabehar?
Hvem er du?
Jeg hedder Maran.
At sige dit navn rækker ikke som introduktion.
Det er korrekt.
Jeg hedder Maran Behruzoglu. Jeg bor her.
Og jeg tror ikke på tilfælde.
Var det det hele?
Rart at møde dig, Shahsu.
Farvel, Shahsu.
-Hvad laver du, far? -Hvad?
Hvorfor sendte du hende til søen?
Løb du ind i hende?
Det ønsker jeg ikke.
Jeg sendte ingen nogen steder.
Maran!
Diba!
Maran?
Maran.
-Lad os sætte os og tale sammen. -Diba!
Hvad sker der?
-Sendte du Shahsu til søen? -Kom hun hen til søen?
-Diba… -Jeg sendte hende ikke derhen. Sværger.
Hvad sker der?
Hør her.
Jeg siger det for sidste gang.
I har en drøm. Fint nok.
I må tro på, hvad I vil.
Det respekterer jeg.
Men jeg har ingen plads i den drøm.
I står alene med det, I gør.
Glem mig.
Okay?
Glem mig.
Jeg vil ikke gøre jer fortræd.
Er det forstået?
Hvorfor kigger du på mig? Jeg gjorde ikke noget.
Ingen gjorde noget, Maran.
Der er kun én forklaring på jeres møde.
Skæbnen.
Hun er halvt slange, halvt menneske.
Halvt kærlighed, halvt løgn.
I tror, det blot er et sagn. En profeti.
Men nej!
Dette er helligt land.
Kærlighed bringer Shahmaran tilbage, og hun kommer med kærligheden.
-Vil du prøve den? -Nej tak.
Nej til kærlighed eller halskæde?
Det er en god salgsstrategi, men jeg tror ikke på den slags sagn.
-Ellers tak. God dag. -Okay!
Jeg vil give dig den gratis.
Du kender åbenbart ikke troens magt,
ellers ville du prøve den.
Det er en selvopfyldende profeti.
Javel?
Du nævnte troens magt.
Det er faktisk en selvopfyldende profeti.
Man ændrer sin adfærd, fordi man tror, at noget vil ske.
Det sker så udelukkende, fordi man har ændret adfærd.
Som når jeg nu køber halskæden.
Okay.
Værsgo. Tak.
Jeg siger til, hvis det sker.
-Vil du have limonade? -Okay, klart.
-Chef. -Vi er lige kommet.
-Salih. -Ja?
-Det er vist hende. -Ja, jeg så hende godt.
Jeg håber, du nyder den.
-Tak? -Hør her, bypige.
Vi arbejder for hr. Davut.
Jeg hedder Salih, og det er min kran…
…min kone, Medine.
Rart at møde jer.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Hr. Davut har stirret ud i luften hele dagen.
Han rørte sig slet ikke.
-Det angår ikke os… -Nej, det gør det nemlig ikke.
Men det angår os faktisk. Han er som en far for os.
Vi blev født i Hürriyet. Byens farligste kvarter.
Der er mange børn, men det er ikke for børn.
-Man kommer ikke derfra. -Men hvad gør man, når man er født der?
Hr. Davut fik os væk derfra.
Han lærte os alt, hvad vi ved.
At opføre os pænt, at arbejde med jorden…
Og vigtigst af alt…
Han lærte jer at elske, ikke? Er det sådan?
Dejligt. Skøn historie. Fortæl den til jeres børn.
Men jeg er ligeglad.
Jeg vil tæve hende.
Slap af et øjeblik.
Slap af. Jeg kan ikke lide hende.
Hjælp!
Godmorgen.
Te?
Hvorfor er jeg her?
Sig mig det.
Hvad skete der? Hvordan kom jeg hertil?
Det ved jeg ikke.
Du var her, da jeg vågnede.
-Jeg troede… -Hvad?
Troede du, jeg bare sov her uden grund?
Hvorfor skulle jeg…
Hallo!
Hallo! Jeg taler til dig! Er du døv?
Hvad skete der i går?
Hvorfor er jeg her?
Vi var på festpladsen. Jeg hørte en stemme.
Så startede branden, og jeg blev fanget.
Du kom.
Du bragte mig hertil. Hvorfor gjorde du det?
Svar mig.
Du reddede mig.
Du trak mig væk fra ilden.
Gjorde du ikke?
Vil du sidde? Lidt vand?
Nej.
Hvad sker der?
Hør her.
Jeg magter ikke julelege.
Jeg stiller et simpelt spørgsmål.
Reddede du mig fra branden i aftes?
Ja, jeg var på festpladsen.
Jeg så dig på afstand.
Det er alt. Vi talte ikke sammen.
Så gik jeg.
Men jeg ville gøre det.
Hvis du var fanget i en brand,
ville jeg redde dig.
Det ville jeg gøre for alle.
Jeg ved ikke, om du taler sandt.
Men det finder jeg ud af.
Jeg lader det ikke fare.
Har du et gæsteværelse?
Godt.
Det forventede jeg ikke.
Branden er ikke et simpelt tegn, det er første varsel.
Øjeblik.
Så er det sandt? Shahsu er hende, vi har ventet på?
Jeg vidste det, så snart jeg så hende.
Fortæl ikke Shahsu sandheden.
Hold jer fra hende.
Lad hende i fred.
Hvad forskel gør det? Hun finder jo ud af det.
Det er begyndt nu, Maran. Branden var det første varsel.
Der kommer flere.
Du må acceptere, at du blev valgt, før du blev født.
Og ellers?
Det skal du.
Du må acceptere din sandhed, din familie og dit ophav.
Jeg skal altså vælge?
Overhovedet ikke.
Jeg afviser mit ophav, hvis jeg ikke gør, som du siger.
Og adlyder jeg?
Hvad sker der så med Shahsu?
Kærlighed. Det er vel ikke så slemt?
Jeg bedrager hende.
Giver hende et ansvar, hun intet kender til.
Spilder hendes liv.
Er det kærlighed?
Hvad ville du ønske dig?
Hvad har det med noget at gøre?
Seriøst!
Det vil jeg også gerne vide.
Hvad ville du vælge, hvis du kunne?
Ikke at være blevet valgt.
Tekster af: Pia C. Hvid