BASERT PÅ BØKENE AV LEIGH BARDUGO
Kjenner det blikket.
Du tenker å drepe ham.
Genya tror han er døende.
Ja, forurenset av merzost.
Prisen for å skape de monstrene.
Jeg vil drepe ham snart, men han er sønnen din.
Jeg vil være åpen.
Du begynner å like makten.
Jeg nekter ikke.
Jeg vil ha Ildfuglen.
Makten til alle tre.
Fjerne Folden dreper ikke Kirigan,
men jeg når ham ikke om jeg ikke tar nichevo'yaene hans.
Nikolai ordnet en jakt på et sverd som kan kutte skygge.
Neshyenyer-sverdet.
Ja? Bra.
Hvis jeg kan ha en hær som hans, bare av lys…
For å skape det må du bruke merzost.
Dumskap. Sverg at du aldri vil det.
-Jeg sverger. -Du må mene det.
Merzost danner materie der det ikke er noen.
Det er magi, ikke lavere vitenskap.
Du vet ikke hva som kreves før det er for sent.
Jeg trenger et våpen.
Om ikke merzost, så kuttet, men jeg prøvde før, og…
Du vil drepe ham i deres felles rom.
Men nå kan jeg slå til hardere.
Han vil bare stole på meg om han oppsøker meg…
Han dreper deg, og sjansen til å redde Ravka forsvinner.
Det er ikke noe å lære med kuttet. Det er der når du vil ha det.
Men det krever trening.
Etter vi finner Ildfuglen.
Dessuten virker det som du kan gjøre nok skade uten den.
Kong Nikolai har kommet!
Dominik Vertov, lenge siden sist.
Nå kan jeg slappe av.
Jeg trodde aldri jeg ville få pengene du skylder meg.
Vi skal hevne din brors og kongens død.
Kongen som betalte foreldrene dine for at du skulle få min pryl?
Kongen som dyttet meg inn på et rom med et stille barn
som viste seg å bli min beste venn.
Vi har et spor på Kirigans base.
To av grishaene som rømte derfra er her.
Jeg sa du tok med grishaer. Forsikret dem om…
Jeg gjør det samme.
Vi forenes som likemenn for å ta Kirigan og hans skyggehær de kommende dagene.
Jeg krever ikke dette som konge.
Men spør som soldat, som er beæret over å kalle dere våpenbrødre.
David Kostyk. Durast.
Igor Tarkovski. Skarpskytter.
Sporlyskuler som en merking av din skuddlinje.
Takk.
Genya Safin.
La meg.
Smerten er borte.
Trodde du at smerten var svakheten din?
Trodde du at du kunne fikse det som var ødelagt inni deg?
Du trodde hevn var løsningen, men du drukner likevel.
For en gangs skyld, ikke forsvinn. Bli her.
Wylan.
Hei.
Se på deg.
Et vakkert eksemplar av en cyan Morpho.
Som bestøver en Datura Meloxia.
Jeg kan ikke tro at jeg får se dette i min levetid.
Og det er ingen å dele det med.
Han bryr seg ikke.
Det er det mest perfekte eksempelet på symbiose.
Sommerfuglene behandler den dødelige, giftige nektaren fra blomsten,
og bestøver plantene til gjengjeld.
De trenger hverandre for å overleve.
Som en…
Som en kjærlighetshistorie… på et vis.
Jesper.
Mamma.
Min lille kanin.
Som jeg har savnet deg.
Lykkekaninen var bare en kanin. Ingen kraft i det beinet.
Tåpelig.
Denne ideen om forsterkere.
Uten Morozova og hans glupske idé,
kunne jeg ha hatt lillefingeren.
Du fanget kaninen raskt.
Mal er som en sporhund.
Du er flink til å spore ting.
Kaniner… og mer mirakuløse vesener.
Hjorten, Sjøpisken.
Ja. Men jeg har ikke mye hell med Ildfuglen.
Vi finner den i Morozovas verksted.
Jeg vet ikke hvor forsterkeren er,
men det er vanskelig å tro at han var ekte, ikke bare en myte.
Jeg skal fortelle en historie
jeg fortalte en liten gutt fylt med skygge.
Morozova var den største fabrikatøren noensinne.
Besatt av grensene til grishamakten.
Han brukte merzost og fingerbeina til å gjenopplive Hjorten og Sjøpisken
som forsterkere for grishaene, som ville finne dem,
drepe dem, og ta kreftene som sine egne.
Han fullførte triumviratet ved å skape Ildfuglen.
Nei.
Og så ble kona hans gravid.
Mens han la planer for Ildfuglen,
begynte jenta som ble født å vise en kraft uten like.
Hun kunne påkalle mørket.
Var Morozova faren din?
Beinsmeden?
I Istorii Sankt'ya
var han kjent som Sankt Ilya,
lagt i lenker og druknet i elven for sine synder
etter han oppreiste en landsbygutt delt i to av et plogblad.
Det er den versjonen alle har lært.
Bare noe av det er sant.
Alle familier har hemmeligheter.
Noen mer enn andre.
Bør fortsette mens det er lyst.
Hva med familien din?
Hva vet du?
Familien min er borte. Jeg ble foreldreløs etter krigen i Dva Stolba.
Du har passert Caryeva og tre barnehjem på veien.
Jeg bare fortsatte helt til…
Til jeg fant et som føltes som et hjem.
Et hjem.
Mye ved det definerer hvem du blir.
Ja, det gjør det.
Jeg hadde en søster, ti år yngre.
En otkazat'sya-jente
som skulle ha levd et kjedelig otkazat'sya-liv.
Faren min hadde laget en liten svane av leire til meg,
da han fortsatt tenkte på meg, før hun ble født.
Jeg verdsatte den slik han verdsatte henne.
En dag da hun var seks år, brakk hun nakken på den.
Jeg angrep henne med kuttet.
Delte den lille kroppen i to.
Det var et uhell.
Hadde det noe å si?
Skaden var gjort, og jeg ble forvist.
Dette er ikke å vende hjem.
Det er å vende tilbake til åstedet.
Som om jorden spiste dem.
Keramzin-barnehjemmet er nordover.
Vi blir her i natt.
Her?
Før vi tar barnehjemmet?
Men vi håpet…
Håp er en løgn.
En illusjon.
Alt til sin tid.
Fjern håp.
Det gir klarhet.
Wylan!
Tolya?
Tolya!
Luften er giftig! Vi blir drept!
Tolya!
Jesper!
Noen?
Hallo?
"Lenge må natten…
Tamar?
Søster!
Hvem gjorde dette?
Du.
Tolya?
Jesper?
Noen? Hallo!
Jesper!
La oss se hva du kan.
Jeg hadde en dyktig lærer.
Du var et naturtalent i alt jeg lærte deg.
Skjeer til ringer.
Mynter til nøkler.
Men så sluttet du.
Du var borte.
Etter det måtte jeg love pappa å skjule det.
Så ingen ville be meg risikere livet for å redde noen.
Du risiker livet for vennene dine hele tiden.
Men de ba ikke om det.
Og det er ikke fordi jeg er en durast.
Jeg ser flott ut mens jeg er en god skytter.
Følte du deg sånn da giften drepte deg?
Du hadde levd om du ikke var grisha.
Hvis jeg ikke hadde flyttet giften fra hennes lille kropp til min,
hadde hun dødd.
Jeg var bare et barn.
Jeg trengte deg også.
Du var sint på meg.
Kanskje du er det ennå.
Og det er greit å føle det.
Unnskyld for at jeg forlot deg, lille kanin.
Men du må forstå.
Hva vi gjør mens vi er i live,
hvem vi er, vår sannhet,
bare det kan vi kontrollere.
Det er alt vi har.
Du blir ikke reddet av å skjule hvem du er.
Dette ble forlatt etter Morozovas død.
Tror du lenkene holdt ham i elven?
-Tror du han overlevde? -Jeg dro herfra.
Andre dagbøker har dukket opp.
Merzost-lære som Aleksander brukte til å skape Folden.
En arv av feil som aldri ble rettet opp.
Gutt, rydd vei.
-Dytter jeg den eller… -Hjelp meg opp.
Få sverdet.
Bare en Morozova kan åpne den.
Gi meg lampen.
Tenn faklene.
Søsteren din?
Og moren min.
Døde av kopper før jeg ble forvist.
Som moren min fryktet meg.
Hun sa alltid at jeg var en av pappas avskyeligheter.
Hun tok feil.
Hun hadde rett.
Har du ikke fulgt med?
Morozova ble fordervet av merzost.
Det sivet inn i alt han skapte.
Sikker på at Ildfuglen ble laget her?
Hjorten og Sjøpisken hadde en frekvens jeg kunne høre.
Jeg hører ikke noe her.
Bli med meg. Du kan bli her.
Se gjennom dagboken hans etter noe om Ildfuglen.
Mal, vent.
Jeg kan ikke.
Vær så snill.
Om jeg lar meg selv føle,
mister jeg fokuset på å finne Ildfuglen.
Det eneste du trenger.
Jeg trenger deg.
Jeg vil ha deg.
Og jeg vil ha kreftene til Ildfuglen.
Jeg vil bruke dem til å rive alt og gjenreise det til det bedre.
Det vil ta 100 år.
Ja.
Men jeg kan ikke miste deg.
Fra første gang jeg så deg da du kom til Keramzin.
Jeg visste det var meningen at vi skulle finne hverandre.
Jeg visste det også.
Fra begynnelsen.
Akkurat nå er det bare oss.
La oss få tusen slike øyeblikk.
Sammen.
Sankta Alina.
Ravka bør vite hvor heldig det er
som har deg til å lappe det sammen igjen.
To sider av et knust hjerte.
Får jeg lov?
Ja.
Dette er ikke ekte.
Vi er her, Inej.
Jeg vil ha deg.
Dette er ikke…
Dette er ikke ekte…
Dette er ikke ekte.
Dette er…
Dette er giften.
Dette er ikke…
Tolya, jeg er her.
-Kaz? -Jesper?
Noen?
-Wylan. -Hallo?
Du er i live.
Vi dør. Vi har blitt forgiftet.
Kaster dere opp? Hallusinasjoner?
Hallusinasjoner.
En slags oransje damp.
Datura Meloxia.
Ok!
Wylan.
Beklager.
Ta denne. Spis den.
Det høres kanskje rart ut,
men giften dreper dem ikke, så de kan være motgiften.
Wylan.
-Vi trenger tre til. -Ok.
Ok.
Tolya.
Spis denne. Våkne.
Kom fort!
Wylan?
-Tolya? Jesper? -Ja.
Putt denne i munnen.
Jesper.
Du har så mye godhet, min sønn.
Verden fortjener å se alt sammen.
Vær modig, lille kanin.
Jesper!
Mamma!
Om du sier det.
Velkommen tilbake fra marerittet.
Er dette marerittdelen?
Her.
Hvem er du uten hevnen din?
Våkne.
Hva er livet verdt
hvis du ikke har noen å kjempe for?
Våkne.
Kaz!
Tilgi meg.
Beklager.
Er alle i live?
-Vi er i live. -Ok.
Du reddet meg.
Det var Wylan.
Han reddet oss.
Wylan?
Bare hyggelig.
Vi døde nesten, ikke sant?
Samtidig… hadde jeg de utroligste hallusinasjoner.
Ble flere lullet inn i en trøstende glede?
Jeg så ingenting.
Ikke jeg heller.
Greit, hva er planen?
Du sa det var et hjerteslag til i huset.
I sørøstfløyen. Svakt hjerteslag.
Jeg tror hun skapte dette for å beskytte hjertet.
Sammen med en annen måte å nå det på.
Åpne den.
La meg slutte fred med det som er der.
Han fikk meg til å se på mens han lagde kisten.
Tårene hans, ondskapen hans,
og han visste at han ikke skulle bruke den.
Tok han med seg kroppen hennes?
Beina mangler fordi søsteren min ikke ble begravd.
Jeg mistenkte det i hundrevis av år.
Det var ingen "landsbygutt" reddet av Sankt Ilya.
Bare søsteren min.
Og ingen ildfugl.
I hvert fall ikke den du prøver å finne.
-Tror du han vekket henne til live? -Mer enn det.
Han hadde gjort det to ganger før.
Oppreist et vesen med merzost og et av fingerbeina.
Hvorfor ikke med henne,
når det hadde virket med Hjorten og Sjøpisken?
Hun var den tredje forsterkeren.
En otkazat'sya-jente som overleverte det hun var gjennom generasjoner.
Skjønner du ikke?
Derfor er du her.
Jeg har sporet helt feil. Vi leter etter en person.
Vi leter ikke lenger.
Hvorfor fant du Hjorten og Sjøpisken,
men ikke Ildfuglen?
Hvorfor gikk du forbi andre barnehjem
til du fant det som føltes som hjemme?
Der Solpåkalleren bodde?
Den personen som er skjebnen din.
Kom.
Lukk døren.
Hvordan kan du finne deg selv før du innrømmer hva du er?
Få sverdet ditt.
Gjør det.
Du hører ikke frekvensen fordi det er deg.
Du lyver.
Du lyver. Jeg er ingen Morozova.
Det er sannheten.
Vi er et forbannet avkom til en galning,
og du, Malyen Oretsev,
er Ildfuglen.
Du må godta hva du er.
Du må ofre deg selv på sverdet hennes, ellers vil Folden forbli.
Og jenta dør i forsøket på å redde alle.
Den funket ikke.
Din listige plan.
Du tror du kjenner meg nok til å lure meg.
Du kjenner meg ikke.
Skittent spill.
Skikkelig offside.
Du nekter å godta at du og jeg er fremtiden.
Nå må jeg tvinge frem en avgjørelse.
Jeg har ødelagt Første Hær-leiren ved Keramzin.
Det stemmer.
Ditt første hjem.
Jeg skal teste de foreldreløse, ta grishaene, og resten…
Resten vil blø for din stahet.
Hvis du ønsker å gjøre bot, må du bevise det for meg.
Jeg skal gi deg én sjanse til å redde dem.
True uskyldige barn.
Se hva du har blitt. Det du alltid har vært.
Den svarte kjetter forgiftet av merzost.
Jeg har også vært barn.
En gutt som het Aleksander,
som ble sviktet og nesten døde på grunn av det.
Ikke uskyldig nå lenger.
Jeg har hatt hundre styrer.
Levd hundre liv.
Dette blir det siste, jeg sverger.
Kjemp mot meg så lenge du kan.
Du får vite at jeg har mer øvelse med evigheten.
Ohval!
Ikke henne, ta meg.
Jeg skal ta dere alle.
Kom igjen, lille kanin.
Vær så snill, Ohval, dette handler bare om Neshyenyer.
Dette handler om Neyars sverd, ikke deg.
Handlingene deres viser noe annet.
Dette tar lenger tid enn ønsket.
Kanskje vi skal avslutte det.
Fascinerende, ikke sant?
Mengden spormetall det er i kroppen.
Jern, for eksempel, i blodet.
Nei! Stopp!
Alina!
-Ikke bryt forbindelsen. -Du sa hun ikke er sterk nok.
Nemlig.
Jeg skal fjerne alt du vet, alt du elsker.
Til det eneste tilfluktsstedet
er meg.
Jeg skal få en slutt på dette.
Når jeg har drept sønnen min, er tiden min her over.
Alt forsvinner med meg.
Du vet hva du må gjøre.
Og lukk døren på vei ut.
Hvordan?
Har du glemt hvem som lærte deg triksene?
Forsterker eller blod, alt henger sammen.
-Nei, vent. -Løp.
Alina, kom igjen.
-Kan ikke forlate henne. -Hun…
-Hun skal ikke ofre seg for meg! -Du kan ikke gjøre noe!
Ildfuglen!
Jeg vet hvor Ildfuglen er! Vi må dra.
Alina, vi må dra. Nå!
Vi har overlevd en evighet sammen.
Dette er ikke nødvendig.
Ha tillit til meg!
Det kan ikke fortsette.
La meg avslutte det.
Fortell meg hvor Ildfuglen er.
For sent for Ildfuglen og forhandlinger.
Du må ikke true meg.
Det blir verre for deg.
Vit at jeg var glad i deg, Aleksander.
Vit at det ikke var nok.
Stopp. Nei!
Stopp! Nei!
Nei! Ikke!
Jeg ville ikke dette, jeg sverger.
Hysj, barn.
Det har skjedd alt.
Dumme gutt.
Unnskyld.
Her er hun!
Kjære, vi har besøk.
Kunstsamlere fra Kerch.
Jeg vet det, kjære.
Jeg skulle tilby dem te.
Han er ikke en del av dette.
Dette er samlerne jeg fortalte deg om.
De blir glade for å møte deg,
den beste tyven i verden.
Disippelen.
Er dette Disippelen?
Har vi møttes før?
Ja, på rommet ditt, nå nettopp.
Jeg har møtt kona di.
I Bhez Ju. Vi drakk te der.
Bhez Ju Museum.
Bærebjelkene er under hver andre del av gulvet.
De andre knirker.
Viktig å vite hemmelighetene til et sted.
Virkelig.
Hvis noe skjer med ham, skal jeg drepe dere alle.
Vi vil bare ha Neshyenyer-sverdet.
Neshyenyer-sverdet?
Jeg stjal det for henne.
Vær så snill, kjære.
Det siste jeg stjal før vi bestemte at jeg skulle slutte.
Men man kan ikke kalle det stjeling.
Det var hennes i utgangspunktet. Hun lagde det.
Unnskyld. Sa du at hun laget det?
Mange timers arbeid.
Bønner.
Og tårer.
For å kjempe mot den udødelige hæren dannet av urmakeren Kho.
Tre dager og netter kjempet hun mot de ustoppelige.
Og da den siste soldaten falt,
la hun ned våpenet.
Og det ble kalt Neshyenyer-sverdet. "Ubøyelig."
Det er en ære å være i ditt nærvær, Sankta Neyar.
Sankta Neyar?
Kom, min kjære. La oss få deg til sengs.
Dette er vårt tilfluktssted. Der vi kan sove i fred.
Slippe å bekymre oss for tyver og banditter som dere.
Vi er ikke banditter.
Ingen kommer forbi giften.
Du er bare et barn.
Et barn som forsto din svakhet.
"Svakhet."
Jeg har vært i live i fire hundre år.
Jeg har sett alle dø.
Familien min.
Alle mine kjære.
Tiden har revet dem bort.
Jeg har lukket hjertet mitt i flere hundre år,
som om det var løsningen på å fjerne smerten.
En trygg måte å leve på.
For en uviktig måte også.
Du beskytter deg mot smerte.
Du beskytter deg mot glede.
Men når du tillater deg selv å bli blendet av kjærlighet…
…blir to verdener til et univers.
Han er ikke svakheten min.
Han er universet mitt.
Jeg skal følge ham på hans siste dager.
Dele hvert øyeblikk…
…helt til han blir en del av nattehimmelen.
Hvem bryr seg om et sverd?
Hvorfor gjør dere det?
Mørklingen har skapt en udødelig hær laget av skygge.
Bare sverdet ditt er skarpt nok til å ødelegge dem.
Høres ut som Ravkas problem.
Blir han hindret av en grense?
Jeg tror jeg fortsatt kan drepe deg før du kan blunke.
Sankta Neyar, jeg har møtt Solpåkalleren
som tar ledelsen i Ravka hvis Mørklingen er borte.
Hun er velgjørende, og hun er også shu.
Kanskje broen mellom de to landene våre,
men bare om du lar oss bruke sverdet.
Bruke det?
Alt dette for å låne et sverd?
Alt dette for å beskytte mannen din mens han sover?
Vi kjemper for det som betyr mest.
Jeg sverger at sverdet blir levert tilbake der det hører hjemme.
Hos deg, Sankta Neyar.
Ohval.
Det siste jeg trenger er pilegrimer på døren.
Er det leggetid, kjære?
Alle sammen, ut.
Bortsett fra du i hatten.
Du skal få sverdet.
Alene.
Kom.
Vi venter på deg ute før vi drar tilbake til Kolibrien.
Er det en person?
Den første mannen min.
Grusomt ekteskap.
Passende bord.
Du er en durast.
Jeg…
Du er en dårlig durast.
Du kunne ha angrepet meg på en rekke måter.
Knappene på vesten, metallet på skoen din.
Du er for gammel til å være en dårlig durast.
Jeg har mye å ta igjen.
Jeg skjønner det nå.
Angående giften…
Jeg vet at du prøvde å drepe oss, men…
…takk.
Livet gir deg sjelden en ny sjanse.
Det hadde vært synd å kaste bort talentet til en durast.
Så du må lære.
Wylan?
Wylan! Vent litt.
-Fikk du det? -Ja, jeg fikk det.
Og jeg skjønner det. Som om et slør har falt.
En dag skal jeg fortelle deg alt, men du hadde rett.
Jeg trenger…
Jeg vil ikke skjule hvem jeg er lenger.
Av mange grunner.
Inkludert deg.
Vet du hva? Jeg opplevde også noe i den hagen.
Jeg så en Datura Meloxia.
De er ekstremt sjeldne.
Og da jeg så den,
ønsket jeg bare å fortelle deg om det
og klemme hånden din.
Jeg vil oppleve alle Daturma Ox-ting sammen med deg.
Det er faktisk Daturma… Datura…
Glem det.
Tamar blir kjempesint for at jeg har spist all den tørkede blekkspruten.
Jeg må vaske klær i en måned.
Kan ikke fortelle henne Sankta-delen…
Neyar har hjertesorg i vente. Hun vet det.
Hva er vitsen?
-Vi kjemper for det som betyr mest. -Ja. Ravka.
En dag vil noen ta deg med så stor storm
at du ikke vet hva som skjedde. Ikke be meg
forklare det, for jeg og "pelsstykket" vil være langt unna,
utenfor kartet, forelsket.
Men greit.
"Ravka."
Alle har blitt sprø.
Alle ble det der.
Kanskje jeg så noe gjennom disen av giften.
Det er de som drukner oss,
og de som drar oss opp.
Kanskje jeg så noe også.
Hva avdekket toksin-turen?
Håp er farlig.
Ødelegger dømmekraften.
Vi mistet Baghra.
Det er sant. Hun er borte.
-Hun reddet livet mitt. -Mitt også.
Hun brøt forbindelsen mellom meg og Kirigan før hun døde.
-Jeg føler ham ikke mer. -Så han er død?
Best å anta at han lever inntil videre.
Og Ildfuglen?
-Mal vet hvor den er. -Jeg…
Fortell oss hva du trenger. Alt er til din rådighet.
Kirigan er på farten. Han…
Han ødela Første Hær-leiren ved Keramzin.
-Ingen overlevende, sier speiderne. -Han kjenner mine svakheter.
-To lag. Ett blir med… -Oretsev.
Dominik.
Et lag blir med Oretsev for å finne Ildfuglen,
det andre går rett mot Mørklingen og forhindrer angrep.
Vi rykker ut i morgen.
Alina.
Jeg visste at du ville finne Ildfuglen om du konsentrerte deg.
Og det gjorde du.
Ildfuglen var ikke et vesen.
Men en person.
Baghras søster. Hun var den tredje forsterkeren.
Morozova brukte merzost til å gjenopplive henne da Baghra drepte henne.
Og kreftene gikk i arv i generasjoner helt til…
Nei.
Du så at jeg lukket døren. Bare en Morozova kan det.
Hvordan fant jeg Hjorten og Sjøpisken,
men ingen spor av Ildfuglen?
Hvordan fant jeg deg?
Vi var ment for hverandre… på grunn av dette.
Nei.
Nei, dette… Dette er Kirigan.
-Dette er et av hans triks. -Skulle ønske det, men nei.
Det er meg.
Jeg er den siste biten i puslespillet.
Når jeg knyttet bånd med Sjøpisken, så jeg dens siste minne.
Jeg så bare deg.
Jeg visste at du spilte en rolle.
Vi drar og tar tilbake livet vårt.
Nei. Det er slik jeg dør. Jeg er ikke redd.
For jeg får redde deg.
Og du får redde Ravka.
Og du vil leve videre i år etter år, hundrevis…
Men jeg vil aldri føle en slik kjærlighet.
Du er en del av meg.
Jeg kan ikke miste deg.
Jeg ønsket mer for deg.
Hvitt slør i håret.
Løfter å holde.
Bare fortell meg at vi finner en annen måte.
Jeg trenger det løftet.
Du er alt jeg har ønsket meg.
Du er hjertet mitt.
Har du følt noen endring?
For å være ærlig, ingenting.
-Jeg trodde at da hun døde… -Det vil du.
Etter dette.
Jeg sparer det siste benstøvet til utvalgte grishaer.
Hvor skal jeg blande denne delen til deg?
Hun pleide å dra meg rundt etter håndledet da jeg var liten.
Nå kan hun gjøre det i all evighet.
Når du får kontakt med henne som en forsterker, vil hennes minner gi deg fred.
Hvordan?
Vi er et forbannet avkom til en galning,
og du, Malyen Oretsev, er Ildfuglen.
DEDISERT TIL MINNE OM GARY FRYKLIND
Tekst: Bente