‏- צל ועצם -
‏- מבוסס על ספריה של לי ברדוגו -
‏אני מכירה את המבט הזה.
‏את מתכננת להרוג אותו.
‏ג'ניה חושבת שהוא כבר גוסס.
‏כן, מזוהם במרזוסט.
‏המחיר של יצירת המפלצות האלה.
‏הייתי רוצה לזרז את מותו, אבל הוא בנך.
‏אני רוצה שכוונותיי יהיו ברורות.
‏אני רואה שהכוחות מתחבבים עלייך.
‏לא אכחיש.
‏אני רוצה את ציפור האש.
‏כוחם של השלושה.
‏קיריגן לא ימות מהריסת הקפל,
‏אבל אוכל להתקרב אליו ‏רק אם אשמיד את הניצ'וויה שלו.
‏ניקולאי הזמין מצוד אחר חרב ‏חדה כל כך שיכולה לחתוך צל.
‏חרב נשיינייר.
‏כן? יופי.
‏אם אצור צבא דומה לשלו, אבל מאור, אז…
‏כדי ליצור דבר כזה, תצטרכי להשתמש במרזוסט.
‏טיפשי. תישבעי לי שלא תשתמשי בזה.
‏אני נשבעת. ‏-תתכווני לזה.
‏המרזוסט בורא חומר יש מאין.
‏זה קסם, זה לא המדע הקטן.
‏לא תדעי מה המחיר עד שיהיה מאוחר מדי.
‏אני צריכה נשק.
‏אם לא מרזוסט, אז החיתוך, ‏אבל ניסיתי בעבר ו…
‏את רוצה להרוג אותו בחלל המשותף שלכם.
‏אלא שהפעם אוכל להכות חזק יותר.
‏הוא לא יבטח בי אם אלך אליו, ‏אבל אם יבוא אליי…
‏הוא יהרוג אותך קודם, ‏והסיכוי להציל את ראבקה ימות איתך.
‏באשר לחתך, אין מה ללמד. ‏הוא נמצא שם כשאת מעוניינת שיהיה.
‏אבל הוא כן דורש תרגול.
‏אחרי שנמצא את ציפור האש.
‏חוץ מזה, נראה שאת מסוגלת ‏לגרום מספיק נזק גם בלעדיו.
‏היכונו לבואו של המלך ניקולאי!
‏דומיניק ורטוב, מזמן לא התראינו.
‏ליבי יכול לפעום שוב.
‏חששתי שכבר לא אראה ‏את 100 המטבעות שאתה חייב לי.
‏ננקום את מות אחיך והמלך.
‏המלך ששילם להוריך כדי שתצליף בי כילד?
‏המלך שדחף אותי לתוך חדר עם ילדון כחוש ושקט
‏שהפך להיות החבר הכי טוב שהיה לי בחיים.
‏יש לנו מידע על מיקומו של קיריגן.
‏הצטרפו אלינו שני בני גרישה שברחו משם.
‏אמרתי להם שהבאת בני גרישה. הבטחתי להם ש…
‏אעשה זאת גם.
‏אנו מתאחדים כשווים בין שווים כדי להילחם ‏בקיריגן ובצבא הצל שלו כשתגיע העת.
‏איני דורש זאת בתור מלככם.
‏אני מבקש בתור חייל ‏שמתכבד לקרוא לכם אחים לנשק.
‏דיוויד קוסטיק. דוראסטי.
‏איגור טרקובסקי. צלף.
‏קליעים נותבים לסימון קו האש שלכם.
‏תודה.
‏ג'ניה סאפין.
‏בבקשה, תרשי לי.
‏הכאב נעלם.
‏חשבת שכאב הוא החולשה שלך?
‏חשבת שתוכל לתקן את כל מה ששבור בתוכך?
‏חשבת שנקמה היא הפתרון, ולמרות זאת טבעת.
‏לשם שינוי, אל תיעלמי. פשוט תישארי.
‏ויילן.
‏שלום.
‏תראה אותך.
‏ייצוג מרהיב של ציאן מורפו.
‏ומאביק דטורה מלוקסיה.
‏אני לא מאמין שאני זוכה ‏לראות זאת בתקופת חיי.
‏ואין אף אחד שיוכל להעיד על כך.
‏ממש היה מזיז לו.
‏זה רק הייצוג המושלם ביותר לסימביוזה.
‏הפרפרים מעבדים את הצוף ‏הקטלני והרעיל של הפרח
‏ומאביקים את הצמחים בתמורה.
‏הם זקוקים זה לזה כדי לשרוד.
‏זה כמו…
‏זה כמו סיפור אהבה… בערך.
‏ג'ספר.
‏אימא.
‏ארנבון שלי.
‏כמה התגעגעתי אליך.
‏ארנב המזל היה סתם ארנב. ‏אין טיפת כוח בעצם הזו.
‏מגוחך.
‏הרעיון הזה של מגבירים.
‏אלמלא מורוזובה והרעיון החמדני שלו,
‏אולי עדיין הייתה לי זרת.
‏תפסת אותו מהר, את הארנב ההוא.
‏אף ארנב לא חומק מעינו.
‏אתה מוכשר מאוד באיתור דברים.
‏ארנבים… ויצורים מופלאים יותר.
‏האייל, שוט הים.
‏כן. אבל לא הולך לי טוב במיוחד ‏עם ציפור האש, נכון?
‏נמצא אותה כשנגיע לבית המלאכה.
‏אני לא יודעת איפה המגביר שלו,
‏אבל משונה לחשוב ‏שהוא היה אדם אמיתי ולא סתם מיתוס.
‏אספר לכם סיפור
‏שנהגתי לספר לילד קטן שכולו צל.
‏מורוזובה היה הפבריקטור הגדול ביותר אי פעם.
‏בעל אובססיה לגבולות הכוח של הגרישה.
‏הוא השתמש במרזוסט ובעצמות אצבעותיו ‏כדי להחיות את האייל ואת שוט הים
‏על מנת שישמשו כמגבירים לבני הגרישה, ‏שימצאו אותם,
‏יהרגו אותם ויתבעו את כוחם.
‏ואז הוא השלים את השלשה ‏בכך שיצר את ציפור האש.
‏לא.
‏ואז… אשתו הרתה.
‏בעוד שתכנן ליצור את ציפור האש,
‏הילדה שנולדה החלה להפגין כוח ‏שלא נראה כמותו מעולם.
‏בכוחה היה לזמן אפלה.
‏מורוזובה היה אביך?
‏יוצר העצמות?
‏באיסטורי סנקטה
‏הוא ידוע בתור איליה הקדוש,
‏שנכבל בשלשלאות והוטבע בנהר בשל חטאיו
‏לאחר שהחיה ילד מהכפר ‏אשר נחצה לשניים על ידי להב מחרשה.
‏זו הגרסה שמלמדים את כולם.
‏היא נכונה רק בחלקה.
‏לכל משפחה יש סודות.
‏לחלקן יותר מאשר לאחרות.
‏כדאי שנמשיך בדרכנו כל עוד יש אור.
‏מה לגבי משפחתך, ילד?
‏מה אתה יודע עליה?
‏כל משפחתי נהרגה. ‏התייתמתי בזמן המלחמה בדווה סטולבה.
‏היה עליך לעבור בקארייבה ‏ובשלושת בתי היתומים שבה.
‏פשוט המשכתי ללכת עד ש…
‏עד שמצאתי מקום שהרגשתי בו בבית.
‏בית.
‏יש לו חלק גדול בעיצוב הזהות שלך.
‏נכון.
‏הייתה לי אחות שם, צעירה ממני בעשור.
‏בת אוטקזאציה
‏שהייתה אמורה ליהנות ‏מחיי אוטקזאציה משעממים.
‏אבי הכין לי ברבור קטן מחמר,
‏כשהוא עוד חשב עליי, לפני שהיא נולדה.
‏נצרתי אותו כשם שהוא נצר אותה.
‏יום אחד, כשהייתה בת שש, ‏היא שברה את מפרקתו.
‏תקפתי אותה בעזרת החיתוך.
‏חציתי את גופה הקטן לשניים.
‏זה בוודאי קרה בטעות.
‏נראה לך שזה שינה משהו?
‏הנזק נעשה ואני גורשתי.
‏זו לא חזרה הביתה.
‏זו חזרה לזירת הפשע.
‏נדמה שהאדמה בלעה אותם.
‏בית היתומים נמצא מצפון לכאן.
‏נישן כאן הלילה.
‏כאן?
‏לפני שנשתלט על בית היתומים?
‏אבל אדוני, קיווינו…
‏תקווה היא שקר.
‏אשליה.
‏כל דבר בעיתו.
‏זנחו את התקווה.
‏כך תזכו בצלילות.
‏ויילן!
‏טוליה?
‏טוליה!
‏האוויר מורעל! הוא הורג אותנו!
‏טוליה!
‏ג'ספר!
‏מישהו?
‏הלו?
‏"ארוך יהיה הליל…"
‏תמר?
‏אחותי!
‏מי עשה את זה?
‏אתה.
‏טוליה?
‏ג'ספר?
‏מישהו? הלו!
‏ג'ספר!
‏בוא נראה מה אתה שווה.
‏הייתה לי מורה מצוינת.
‏היה לך כישרון טבעי לכל מה שלימדתי אותך.
‏כפיות לטבעות.
‏מטבעות למפתחות.
‏ואז הפסקת.
‏את הלכת לעולמך.
‏לאחר מכן, אבא השביע אותי שאסתיר זאת.
‏כדי שלא יבקשו ממני ‏לסכן את חיי בשביל להציל מישהו.
‏אתה מסכן את חייך למען חבריך כל הזמן.
‏אבל הם לא ביקשו זאת ממני.
‏וזה לא קשור להיותי דוראסטי.
‏אני פשוט נראה נפלא ‏כשאני מפגין את כישוריי כצלף.
‏כך הרגשת כשהרעל הרג אותך?
‏אלמלא היית גרישה, היית חיה עדיין.
‏ואלמלא שאבתי את הרעל מגופה הקטן לגופי,
‏היא הייתה מתה.
‏הייתי רק ילד.
‏גם אני נזקקתי לך.
‏כעסת עליי.
‏אולי אתה עדיין כועס.
‏ומותר לך להרגיש ככה.
‏אני מצטערת שנטשתי אותך, ארנבון.
‏אבל אתה חייב להבין.
‏מה שאנחנו עושים בתקופת חיינו,
‏מי שאנחנו, האמת שלנו,
‏רק על זה יש לנו שליטה.
‏זה כל מה שיש לנו.
‏הסתרת זהותך לא תציל אותך.
‏המקום ננטש לאחר מותו של מורוזובה.
‏נראה לך ששלשלאות פלדה ‏יכלו להחזיק אותו בנהר?
‏את חושבת שהוא שרד? ‏-המשכתי הלאה מכאן.
‏יומנים אחרים צצו.
‏תורות מרזוסט שבעזרתן אלכסנדר יצר את הקפל.
‏מורשת של עוולות שמעולם לא תוקנו.
‏ילד, תפלס לנו דרך פנימה.
‏לדחוף אותה או… ‏-עזרי לי לעלות.
‏תן לי את חרבך.
‏רק בני מורוזובה יכולים לפתוח.
‏תני לי את העששית.
‏תדליק את הלפידים, ילד.
‏אחותך?
‏ואימי.
‏מתו מהאבעבועות לפני שגורשתי.
‏כמה שאימי פחדה ממני.
‏היא תמיד אמרה לי שאני אחת מהתועבות של אבי.
‏היא טעתה.
‏היא צדקה.
‏את לא עוקבת?
‏מורוזובה הושחת על ידי מרזוסט.
‏הוא חלחל לכל מה שיצר.
‏את בטוחה שציפור האש נוצרה כאן?
‏במקרה של האייל ושוט הים, ‏היה תדר שיכולתי לשמוע.
‏כאן אני לא שומע כלום.
‏בוא אחריי. את, תישארי.
‏תתחילי לחפש ביומניו אזכורים לציפור האש.
‏מאל, חכה.
‏אני לא יכול.
‏בבקשה.
‏אם ארשה לעצמי להרגיש משהו,
‏לא בטוח שאצליח להתרכז שוב ‏ולמצוא את ציפור האש.
‏הדבר היחיד שאת צריכה.
‏אני צריכה אותך.
‏אני רוצה אותך.
‏ואני רוצה גם את כוחה של ציפור האש, כן.
‏אני רוצה אותה כדי להרוס הכול ‏ואז לבנות הכול מחדש טוב יותר.
‏זה ייקח לך 100 שנה.
‏נכון.
‏אך איני יכולה לאבד אותך.
‏מהרגע הראשון שראיתי אותך, כשהגעת לקראמזין.
‏וידעתי שנועדנו למצוא זה את זה.
‏גם אני ידעתי את זה.
‏מההתחלה.
‏כרגע יש רק אותנו.
‏בוא נצבור עוד 1,000 ימים כאלה.
‏ביחד.
‏אלינה הקדושה.
‏כדאי לראבקה להבין כמה מזל יש לה
‏שאת זו שתאחה את קרעיה מחדש.
‏שני צדדים של לב שבור.
‏אפשר?
‏כן.
‏זה לא אמיתי.
‏אנחנו כאן, אינז'.
‏אני רוצה אותך.
‏זה לא…
‏זה לא אמיתי, זה…
‏זה לא אמיתי.
‏זה…
‏זה הרעל.
‏זה לא…
‏טוליה, אני כאן.
‏קאז? ‏-ג'ספר?
‏מישהו?
‏ויילן. ‏-הלו?
‏את חיה.
‏אנחנו גוססים. הרעילו אותנו.
‏הקאות? או הזיות?
‏הזיות.
‏אדים כתומים כלשהם.
‏הדטורה מלוקסיה.
‏בסדר!
‏ויילן.
‏סליחה.
‏קחי את זה. תאכלי.
‏זה אולי יישמע מוזר,
‏אבל הרעל לא הורג אותם, ‏אז אולי הם הנוגדנים.
‏ויילן.
‏אנחנו צריכים עוד שלושה. ‏-בסדר.
‏בסדר.
‏טוליה.
‏תאכל את זה. תתעורר.
‏בוא מהר!
‏ויילן?
‏טוליה? ג'ספר? ‏-כן.
‏שים לו את זה בפה.
‏ג'ספר.
‏יש בך כל כך הרבה טוב, בני.
‏מגיע לעולם לראות את כולו.
‏תהיה אמיץ, ארנבון.
‏ג'ספר!
‏אימא!
‏אם אתה אומר.
‏ברוך שובך מהסיוט שלך.
‏זה שלב הסיוט?
‏הנה.
‏מי אתה ללא יצר הנקמה שלך?
‏תתעורר.
‏מה שווים החיים
‏אם לא נותר לך בשביל מי להילחם?
‏תתעורר.
‏קאז!
‏סלח לי.
‏סליחה.
‏כולם בחיים?
‏אנחנו בחיים. ‏-בסדר.
‏אני חייב לך את חיי.
‏זה היה ויילן.
‏הוא הציל אותנו.
‏ויילן?
‏על לא דבר.
‏כמעט מתנו, נכון?
‏ועם זאת… הייתה לי הזיה מדהימה.
‏על עוד מישהו שרתה תחושת אושר מנחמת?
‏לא ראיתי כלום.
‏גם אני לא.
‏טוב, מה התוכנית?
‏אמרת שאתה חש בדופק נוסף בבית.
‏בפינה הדרום-מזרחית. הדופק חלש.
‏אני משער שהיא בנתה את כל זה ‏כדי להגן על הלב הזה.
‏ביחד עם דרך אחרת להגיע אליו.
‏תפתח אותו.
‏תן לי להתפייס עם מה שנמצא בתוכו.
‏הוא אילץ אותי לצפות בו ‏כשבנה את ארון הקבורה הזה.
‏דמעותיו, אכזריותו,
‏והוא ידע שלעולם לא יעשה בו שימוש.
‏הוא לקח את גופתה איתו?
‏העצמות אינן כאן כי אחותי לא נקברה.
‏במשך מאות שנים חשדתי בכך.
‏לא היה שום "ילד מהכפר" ‏שניצל על ידי איליה הקדוש.
‏הייתה רק אחותי.
‏ולא הייתה שום ציפור אש.
‏לפחות לא בגרסה שאתה מחפש.
‏את חושבת שהוא החזיר אותה לחיים? ‏-יותר מזה.
‏הוא עשה זאת פעמיים בעבר.
‏הקים לתחייה יצור ‏בעזרת מרזוסט ועצם מאצבעותיו.
‏למה שזה לא יפעל עליה
‏כמו על האייל ועל שוט הים?
‏היא הייתה המגביר השלישי.
‏בת אוטקזאציה שהעבירה בתורשה ‏את מה שהייתה במשך דורות.
‏אינך מבין, ילד?
‏לכן אתה כאן.
‏ניסיתי לאתר את הדבר הלא נכון. ‏אנחנו מחפשים בן אדם.
‏לא מחפשים, כבר לא.
‏איך ייתכן שמצאת את האייל ואת שוט הים,
‏אבל אתה לא מוצא את ציפור האש?
‏איך ייתכן שחלפת על פני בתי יתומים אחרים
‏עד שמצאת את האחד שבו הרגשת בבית?
‏האחד שבו התגוררה מזמנת האש?
‏הבחורה המסוימת שהיא גורלך?
‏בוא.
‏סגור את הדלת.
‏איך תמצא את עצמך אם לא תודה במה שאתה, ילד?
‏תן לי את חרבך.
‏עשה זאת.
‏אתה לא שומע את התדר כי זה אתה.
‏את משקרת.
‏את משקרת. אני לא בן מורוזובה.
‏זאת האמת.
‏אנחנו צאצאיו המקוללים של מטורף,
‏ואתה, מאליין אורטסב,
‏ציפור האש.
‏עליך להשלים עם מה שאתה.
‏עליך להקריב את עצמך לחרבה, ‏אחרת הקפל ימשיך לעמוד על תילו.
‏והילדה תמות בניסיון להציל את כולם.
‏היא לא הצליחה.
‏התוכנית הערמומית שלך.
‏חשבת שאת מכירה אותי ‏מספיק טוב כדי להערים עליי.
‏את לא מכירה אותי בכלל.
‏מהלך מלוכלך.
‏נבדל רציני.
‏את מסרבת להשלים עם העובדה שאנחנו העתיד.
‏ועכשיו איאלץ לחלץ ממך החלטה.
‏השמדתי את מחנה הצבא הראשון ואת הקראמזין.
‏נכון מאוד.
‏ביתך הראשון.
‏אבדוק את היתומים, ‏אקח את בני הגרישה, והשאר…
‏השאר ידממו בגלל העקשנות שלך.
‏אם תרצי לכפר על מעשייך, ‏תיאלצי לשכנע אותי בכוונותייך.
‏אתן לך הזדמנות אחת להציל אותם.
‏מאיים על ילדים חפים מפשע.
‏תראה מה נהיה ממך. מה תמיד היית.
‏הכופר השחור שהורעל על ידי מרזוסט.
‏גם אני הייתי ילד פעם.
‏ילד בשם אלכסנדר,
‏שבגדו בו וזה כמעט הביא למותו.
‏אני עם התמימות גמרתי.
‏יש מאחוריי מאה תקופות שלטון.
‏חייתי מאה תקופות חיים.
‏זו תהיה האחרונה, אני נשבעת…
‏הילחמי בי כל עוד את יכולה.
‏תגלי שאני מיומן יותר בחיי נצח.
‏אובאל!
‏לא אותה, קחי אותי.
‏אקח את כולכם.
‏קדימה, ארנבון.
‏בבקשה, אובאל, אנחנו רוצים רק את הנשיינייר.
‏רק החרב של נייאר מעניינת אותנו, לא את.
‏המעשים שלכם מעידים אחרת.
‏זה נמשך זמן רב מדי לטעמי.
‏אז אולי נשים לזה סוף.
‏מרתק, נכון?
‏ריכוז המתכות בגוף.
‏ברזל, למשל, בדם.
‏לא! תפסיק!
‏אלינה!
‏אל תקטע את החיבור. ‏-אמרת שהיא לא חזקה מספיק.
‏בדיוק.
‏אגזול את כל מה שאת מכירה, ‏את כל מה שאת אוהבת.
‏עד שלא יישאר לך מחסה
‏מלבדי.
‏אשים לזה סוף אחת ולתמיד.
‏לאחר שאהרוג את בני, אמצה את זמני כאן.
‏כל זה ילך איתי.
‏אתה יודע מה עליך לעשות.
‏ותסגור את הדלת בדרך החוצה.
‏איך?
‏שכחת מי לימד אותך את כל התכסיסים, ילד?
‏מגביר ודם, שניהם מייצרים חיבור.
‏לא, חכי. ‏-תברחי.
‏אלינה, בואי.
‏לא ננטוש אותה. ‏-היא לא תבוא…
‏היא לא תקריב את עצמה למעני! ‏-אין לך מה לעשות בנידון!
‏ציפור האש!
‏אני יודע איפה ציפור האש! צריך ללכת.
‏אלינה, צריך ללכת. עכשיו!
‏חיינו זה לצד זה במשך נצח.
‏אין צורך בזה.
‏תאמיני בי קצת!
‏זה לא יכול להימשך כך, ילד.
‏אז תני לי לשים לזה סוף.
‏תגידי לי איפה ציפור האש.
‏מאוחר מדי בשביל ציפור האש ‏ובשביל התמקחויות.
‏בבקשה אל תאיימי עליי.
‏זה ייגמר רע יותר בשבילך.
‏דע שאהבתי אותך, אלכסנדר.
‏דע שזה לא היה מספיק.
‏עצרי. לא!
‏עצרי! לא!
‏לא! תפסיקי! לא!
‏לא התכוונתי שזה יקרה, אני נשבע.
‏שקט, ילד. שקט.
‏זה כבר קרה.
‏טיפשון.
‏סליחה.
‏הנה היא!
‏מתוקה, יש לנו אורחים.
‏אספני אמנות מקרץ'.
‏אני יודעת, יקירי.
‏בדיוק עמדתי להציע להם תה.
‏הוא לא קשור לזה.
‏אלה האספנים שסיפרתי לך עליהם.
‏הם יופתעו לטובה מהפגישה איתך,
‏הגנב הדגול של עולם האמנות.
‏החניך.
‏זה החניך?
‏נפגשנו פעם?
‏כן, בחדר שלך עכשיו.
‏ופגשתי את אשתך.
‏בביי ז'ו. שתינו שם תה.
‏מוזיאון ביי ז'ו.
‏קורות התמיכה נמצאות ‏מתחת לכל מקטע שני ברצפה.
‏השאר חורקות.
‏חשוב להכיר את סודותיו של מקום.
‏אמת.
‏אם יקרה לו משהו, אהרוג את כולכם.
‏אנחנו רוצים רק את הנשיינייר.
‏הנשיינייר?
‏גנבתי אותה למענה.
‏בבקשה, יקירי.
‏זה היה הפריט האחרון שגנבתי ‏לפני שהחלטנו שעליי לפרוש.
‏בכל אופן, קשה לקרוא לזה גניבה.
‏היא הייתה שלה במקור. היא יצרה אותה.
‏סליחה. אמרת שהיא יצרה אותה?
‏שעות של עבודה.
‏תפילות.
‏ודמעות.
‏כדי להרוג את הצבא חסין המוות שיצר השען קו.
‏שלושה ימים ולילות ‏היא נלחמה בחיילים הבלתי עצירים.
‏וכשהחייל האחרון נפל,
‏היא הניחה את הנשק.
‏והוא נקרא נשיינייר. "חסר הרחמים".
‏כבוד הוא לנו להימצא בחברתך, נייאר הקדושה.
‏נייאר הקדושה?
‏בוא, אהובי. ניקח אותך למיטה.
‏זה המקדש שלנו. ‏כאן אנחנו יכולים לישון בשקט.
‏בלי להצטרך לחשוש מגנבים ושודדים כמוכם.
‏אנחנו לא שודדים.
‏איש לא שורד את הרעל.
‏אתה רק ילד, בעצם.
‏ילד שהבין את החולשה שלך.
‏"חולשה".
‏חייתי 400 שנה.
‏ראיתי את כולם מתים.
‏משפחתי.
‏כל יקיריי.
‏נלקחו ממני על ידי הזמן.
‏במשך מאות שנים אטמתי את ליבי,
‏כאילו זה הפתרון להעלמת כל הכאב.
‏אילו חיים מוגנים.
‏אילו חיים קטנים.
‏אתה שומר על עצמך מפני כאב.
‏שומר על עצמך מפני שמחה.
‏אבל כשאתה מרשה לעצמך להתאהב באופן לא צפוי…
‏שני עולמות יוצרים יקום שלם.
‏הוא לא החולשה שלי.
‏הוא כל עולמי.
‏ואני אלווה אותו עד סוף ימיו.
‏נחלוק כל רגע…
‏עד שהוא יתמזג בשמי הלילה.
‏מה אכפת לי מאיזו חרב?
‏מה אכפת לכם מאיזו חרב?
‏האופל הגובר יצר צבא חסין מוות מצל.
‏החרב שלך היא היחידה ‏שחדה מספיק כדי להשמידו.
‏נשמע שזאת הבעיה של ראבקה.
‏את חושבת שקו במפה יעצור אותו?
‏אני חושבת שעדיין אוכל להרוג אותך במקומך ‏לפני שתספיק למצמץ.
‏נייאר הקדושה, פגשתי את מזמנת השמש
‏שתנהיג את ראבקה אם האופל הגובר יובס.
‏היא טובת לב, וגם היא בת שו.
‏היא תוכל לשמש כגשר חי בין שתי ארצותינו,
‏אבל זה יקרה רק אם תאפשרי לנו להשתמש בחרב.
‏להשתמש בה?
‏כל זה בשביל שאשאיל לכם אותה?
‏כל זה בשביל להגן על בעלך בשנתו?
‏כל אחד נלחם על מה שהכי חשוב לו.
‏ואני נשבע בחיי שאוודא ‏כי החרב תשוב לביתה הראוי.
‏אלייך, נייאר הקדושה.
‏אובאל.
‏הדבר האחרון שאני צריכה זה… ‏שצליינים יצטופפו בשערי.
‏הגיע הזמן לישון, יקירתי?
‏כולכם, החוצה.
‏חוץ ממך, אתה עם הכובע.
‏אתן לך את החרב.
‏ביחידות.
‏בוא.
‏נחכה לך בחוץ לפני שנצא אל "יונקת הדבש".
‏זה… בן אדם?
‏בעלי הראשון.
‏חיי נישואים איומים.
‏שולחן סביר.
‏אתה דוראסטי.
‏אני…
‏אתה דוראסטי נוראי.
‏יכולת לתקוף אותי בכל מיני דרכים.
‏הכפתורים שעל המקטורן שלך, המתכת שבנעלך.
‏אתה מבוגר מכדי להיות דוראסטי נוראי.
‏יש לי הרבה פערים להשלים.
‏אני מבין זאת כעת.
‏לגבי הרעל…
‏אני יודע שניסית להרוג אותנו, אבל…
‏תודה.
‏החיים לא תמיד נותנים לך הזדמנויות שניות.
‏ויהיה חבל לבזבז כישרון של דוראסטי.
‏אז תשלים פערים.
‏ויילן?
‏ויילן! חכה רגע.
‏קיבלת אותה? ‏-כן. קיבלתי.
‏וגם קיבלתי שכל סוף סוף. ‏אתה יודע, נפלה לי הקרוגה וכל זה.
‏ויום אחד אספר לך הכול, אבל בינתיים, צדקת.
‏אני צריך…
‏אני לא רוצה להסתיר את מי שאני יותר.
‏ממיליון סיבות.
‏ואחת מהן היא אתה.
‏יודע מה? גם לי הייתה ‏חוויה בלתי נשכחת בגינה.
‏כן, ראיתי דטורה מלוקסיה.
‏הם ממש נדירים.
‏ואתה יודע, כשראיתי אותו,
‏רצוני היחיד היה לספר לך על זה
‏וללחוץ לך את היד.
‏אני רוצה לעמוד לצידך ‏בכל הדטורמה אוקסים שיבואו.
‏האמת שאומרים דטורמה… דטורה…
‏לא חשוב.
‏טוב, תמר תהרוג אותי ‏על כך שאכלתי את כל התמנון המיובש.
‏היא תאלץ אותי לעשות כביסה במשך חודש.
‏אפילו לא אוכל לספר לה על הקדושה או…
‏נייאר מכינה את עצמה לשיברון לב. ‏היא מודעת לזה.
‏למה לטרוח?
‏כי אנחנו נלחמים על מה שהכי חשוב לנו. ‏-נכון. ראבקה.
‏יום אחד, מישהו יסחף אותך ‏באופן כל כך מוחלט,
‏שלא תביני מה הכה בך. ואל תחפשי אותי
‏כדי שאסביר לך הכול, כי אני אהיה ‏הרחק מכאן עם "הפרווה המובחרת" שלי,
‏באזור שכוח אל, מאוהבים מעל הראש.
‏אבל בסדר.
‏"ראבקה".
‏כולם התחרפנו.
‏כולנו התחרפנו שם.
‏יכול להיות שכן ראיתי משהו… ‏מבעד לערפל של הרעל.
‏ישנם אלה שמטביעים אותנו,
‏ואלה שמושים אותנו מהמים.
‏יכול להיות שגם אני ראיתי.
‏מה נגלה לך בטריפ הרעלנים?
‏שהתקווה מסוכנת.
‏מערפלת את חוש השיפוט.
‏איבדנו את באגרה.
‏זה נכון. היא איננה.
‏היא הצילה את חיי. ‏-גם את חיי.
‏לפני שמתה, היא קטעה את החיבור ‏ביני לבין קיריגן.
‏אני כבר לא מרגישה אותו. ‏-זאת אומרת שהוא מת?
‏הכי בטוח להתקדם בהנחה שהוא חי ‏עד שנשמע אחרת.
‏וציפור האש?
‏מאל יודע איפה היא. ‏-אלינה…
‏תגיד לנו מה אתה צריך כדי למצוא אותה. ‏כל המשאבים שלנו לרשותך.
‏נראה שקיריגן בתזוזה. הוא…
‏הוא חיסל את מחנה הצבא הראשון בקראמזין.
‏הגששים שלנו מוסרים שאין ניצולים. ‏-הוא מכיר את חולשותיי.
‏שני צוותים, אם כך. אחד יצא עם… ‏-אורטסב, המפקד.
‏דומיניק.
‏צוות אחד יצא עם אורטסב ‏בחיפוש אחר ציפור האש,
‏השני יתקוף ישר את האופל הגובר ‏בניסיון לעצור את התקדמותו.
‏אם כך, מחר נצא.
‏אלינה.
‏ידעתי שאם תתרכז, תמצא את ציפור האש.
‏ומצאת.
‏הציפור מעולם לא הייתה יצור.
‏אלא בן אדם.
‏אחותה של באגרה. היא הייתה המגביר השלישי.
‏מורוזובה השתמש במרזוסט ‏כדי להחזירה לחיים אחרי שבאגרה הרגה אותה.
‏והכוח שלהן עבר בירושה מדור לדור, עד שהגיע…
‏לא.
‏ראית אותי סוגר את הדלת. ‏רק בן מורוזובה יכול לעשות זאת.
‏איך שמצאתי את האייל ואת שוט הים,
‏אבל לא את ציפור האש?
‏איך שמצאתי אותך תמיד?
‏תמיד נועדנו למצוא זה את זה… מהסיבה הזאת.
‏לא.
‏לא, זה… זה קיריגן.
‏זה איזה תכסיס שלו. ‏-הלוואי שזה לא היה נכון, אבל זה נכון.
‏זה אני.
‏אני החלק האחרון בתצרף.
‏כשהתמזגתי עם שוט הים, ‏ראיתי את הזיכרון האחרון שלו.
‏ראיתי אותך, ורק אותך.
‏הוא ידע שיש לך חלק בכל זה.
‏נעזוב, נתבע מחדש את השליטה על חיינו.
‏לא. כך אמות. אני לא מפחד.
‏משום שאזכה להצילך.
‏ואת תזכי להציל את ראבקה.
‏ותמשיכי לחיות שנים על גבי שנים, מאות…
‏אבל לעולם לא אדע אהבה גדולה יותר מזו.
‏אתה חלק ממני, מאל.
‏איני יכולה לאבד אותך.
‏רציתי בשבילך יותר.
‏הינומה לבנה בשיערך.
‏נדרים שנוכל לקיים.
‏פשוט תגיד לי שנמצא דרך אחרת.
‏זה הנדר היחיד שאני צריכה.
‏את כל מה שאי פעם רציתי.
‏את כל ליבי.
‏חשת בשינוי?
‏למען האמת, אדוני, שום שינוי.
‏חשבתי שאולי כשהיא תמות… ‏-זה יקרה.
‏אחרי זה.
‏שמרתי בצד את אבקת העצמות ‏לבני גרישה נבחרים.
‏איפה תרצה שאמזג את המנה הזו, אדוני?
‏היא הייתה מושכת אותי בכף ידי בילדותי.
‏כעת היא תזכה לעשות זאת לנצח.
‏לאחר שתתמזג איתה כמגבירה, ‏זיכרונותיה האחרונים אולי יעניקו לך שלווה.
‏איך?
‏אנחנו צאצאיו המקוללים של מטורף.
‏ואתה, מאליין אורטסב, ציפור האש.
‏- מוקדש לזכרו של גארי פרייקלינד -
‏תרגום כתוביות: אור גסנר