VARJO JA RIIPUS
PERUSTUU LEIGH BARDUGON KIRJOIHIN
Tiedän tuon ilmeen.
Aiot tappaa hänet.
Genyasta hän tekee jo kuolemaa.
Hän on sairastunut merzostista.
Hinta niiden hirviöiden luomisesta.
Haluaisin nopeuttaa hänen lähtöään, mutta hän on poikasi.
Haluan olla avoin suunnitelmistani.
Alat näköjään pitää voimasta.
Myönnän sen.
Haluan Tulilinnun.
Kolmen voiman.
Kuilun tuhoaminen ei tapa häntä.
Minun on tuhottava nichevo'yat ennen kuin saan hänet.
Nikolai lähetti etsimään säilää, joka leikkaa varjoakin.
Säälimätöntä säilää.
Niinkö? Hyvä.
Jos loisin armeijan valosta…
Siihen tarvitsisit merzostia.
Typerää. Lupaa, että et käytä sitä.
Lupaan. -Tarkoitakin sitä.
Merzost luo ainetta tyhjästä.
Se on taikaa, ei pikkutiedettä.
Et tiedä, mitä joudut uhraamaan, ennen kuin on liian myöhäistä.
Tarvitsen aseen.
Jos ei merzostia, niin Leikkauksen. Kokeilin, mutta…
Aiot tappaa hänet ollessanne yhteydessä.
Tällä kertaa isken lujemmin.
Hänen on tultava luokseni, muuten hän varoo.
Hän tappaa sinut ensin, eikä Ravka pelastu.
Leikkausta ei voi opettaa. Se on käytössäsi, kun niin haluat.
Mutta sitä pitää harjoitella.
Etsitään ensin Tulilintu.
Osaat sitä paitsi aiheuttaa vahinkoa muutenkin.
Kuningas Nikolai saapuu!
Dominik Vertov, siitä on liian kauan.
Olen helpottunut.
Pelkäsin, että et maksaisi velkaasi.
Kostamme veljesi ja kuninkaan kuolemat.
Senkö, joka maksoi vanhemmillesi, että otit selkääsi puolestani?
Kuninkaan, joka tyrkkäsi minut surkean rääpäleen huoneeseen.
Siitä rääpäleestä tuli paras ystäväni.
Saimme vinkin Kiriganin leiristä.
Täällä on kaksi sieltä paennutta grishaa.
Sanoin, että toit grishoja ja vakuutin…
Teen samoin.
Kohtaamme Kiriganin joukkoineen tasavertaisina lähipäivinä.
En vaadi tätä kuninkaananne.
Pyydän sitä sotilaana, jolle on kunnia taistella rinnallanne.
David Kostyk. Durast.
Igor Tarkovski. Tarkka-ampuja.
Valojuova-ammuksia merkitsemään tulilinjaanne.
Kiitos.
Genya Safin.
Sallikaa minun.
Kipu on poissa.
Luulitko, että kipu on heikkoutesi?
Luulitko korjaavasi kaiken, mikä sinussa on rikki?
Luulit, että kosto on ratkaisu, ja silti hukut.
Älä taas häivy. Jää.
Wylan.
Hei.
Katsopas vain.
Upea sinivihreä perhonen.
Se pölyttää Datura meloxiaa.
Uskomatonta, että pääsin näkemään tämän.
Eikä kukaan ole todistamassa.
Hän ei välitä.
Se on täydellinen esimerkki symbioosista.
Perhonen käyttää ravinnokseen kukan myrkyllisen nektarin -
ja vastineeksi pölyttää kasvin.
Ne tarvitsevat toisiaan selviytyäkseen.
Se on -
kuin rakkaustarina. Tavallaan.
Jesper.
Äiti.
Pikku kaniinini.
Minulla oli sinua ikävä.
Onnenkäpälä oli pelkkä käpälä. Luussa ei ollut taikaa.
Naurettavaa.
Tämä höpsötys laajentajista.
Ilman Morozovan ahneita ideoita -
minulla voisi vielä olla pikkusormi.
Saitpa nopeasti kiinni sen kanin.
Mal taikoo kaneja tyhjästä.
Olet taitava jäljittämään.
Kaneja ja ihmeellisempiäkin olentoja.
Hirven ja Meripiiskan.
Tulilinnun kanssa ei suju kovin hyvin, vai mitä?
Löydämme sen Morozovan pajalta.
En tiedä hänen laajentajastaan,
mutta on outoa ajatella häntä ihmisenä eikä pelkkänä myyttinä.
Kerron teille tarinan,
jota kerroin pienelle varjon täyttämälle pojalle.
Morozova oli kaikkien aikojen suurin valmistaja.
Hän halusi selvittää grishavoimien rajat.
Hän käytti merzostia ja sormiluitaan herättääkseen Hirven ja Meripiiskan.
Ne olisivat laajentajia grishalle, joka löytäisi ne,
tappaisi ne ja ottaisi niiden voimat omakseen.
Hän täydensi kolmikon luomalla Tulilinnun.
Ei.
Sitten hänen vaimonsa tuli raskaaksi.
Kun hän suunnitteli Tulilintua,
vastasyntynyt tyttö osoitti ennennäkemättömiä voimia.
Hän pystyi kutsumaan pimeyttä.
Oliko Morozova isäsi?
Luuseppä?
Istorii Sankt'yassa -
hänet tunnetaan Sankt Ilyana.
Ketjuissa jokeen hukutettuna -
hänen herätettyään henkiin auran kahtia leikkaaman pojan.
Tämän version kaikki ovat kuulleet.
Vain osa on totta.
Kaikilla perheillä on salaisuuksia.
Joillain enemmän.
Jatketaan matkaa, kun vielä näkee.
Entä sinun perheesi, poika?
Mitä tiedät siitä?
Ketään ei ole jäljellä. Jäin orvoksi Dva Stolban sodassa.
Sinun täytyi kulkea Caryevan ja kolmen orpokodin ohi.
Jatkoin vain matkaa, kunnes -
löysin sen, joka tuntui kodilta.
Koti.
Se määrittää tulevaisuutemme.
Niin tekee.
Minulla oli 10 vuotta nuorempi sisar.
Otkazat'sya-tyttö,
jonka oli määrä elää tylsää otkazat'sya-elämää.
Isäni oli tehnyt minulle savijoutsenen,
kun hän vielä ajatteli minua ennen sisareni syntymää.
Vaalin sitä niin kuin isäni vaali sisartani.
Kun hän oli kuusivuotias, hän rikkoi joutsenen.
Tein yllättäen Leikkauksen.
Revin hänet kahtia.
Se oli onnettomuus.
Mitä väliä sillä oli?
Se tapahtui. Minut karkotettiin.
Tämä ei ole kotiinpaluu.
Vaan paluu rikospaikalle.
Ihan kuin maa olisi heidät niellyt.
Keramzinin orpokoti on pohjoiseen.
Jäämme tänne yöksi.
Tännekö?
Ennen orpokodin valtausta?
Olimme toivoneet…
Toivo on valetta.
Harhakuva.
Kaikki aikanaan.
Kun hylkää toivon,
näkee selvemmin.
Wylan!
Tolya?
Tolya!
Ilma on myrkkyä! Se tappaa meidät.
Tolya!
Jesper!
Joku?
Haloo?
"Yö olkoon pitkä…"
Tamar?
Sisko!
Kuka teki tämän?
Sinä.
Tolya?
Jesper?
Joku? Huhuu?
Jesper!
Näytä, mitä osaat.
Opettajani oli erinomainen.
Olit kaikessa luonnonlahjakkuus.
Teit lusikoista sormuksia.
Kolikoista avaimia.
Ja sitten lopetit.
Olit poissa.
Sen jälkeen isä käski piilottamaan kykyni.
Ettei kukaan asettaisi minua vaaraan pyytämällä apua.
Asetat itsesi vaaraan ystäviesi puolesta.
He eivät pyydä sitä.
Eikä se johdu siitä, että olen durast.
Näytän vain upealta, ja olen mestariampuja.
Tältäkö sinusta tuntui, kun myrkky tappoi sinut?
Jos et olisi grisha, olisit elossa.
Jos en olisi imenyt myrkkyä pikkutytöstä,
hän olisi kuollut.
Olin vasta lapsi.
Minäkin tarvitsin sinua.
Olit minulle vihainen.
Ehkä olet vieläkin.
Se ei haittaa.
Anteeksi, että jätin sinut, pikku kaniinini.
Sinun on ymmärrettävä.
Tekomme eläessämme,
keitä olemme, mikä on totuutemme,
emme hallitse muuta.
Meillä ei ole muuta.
Itsesi kätkeminen ei pelasta sinua.
Tämä hylättiin Morozovan kuoleman jälkeen.
Luuletko, että ketjut pitivät hänet joessa?
Luuletko, että hän selvisi? -Lähdin täältä.
Päiväkirjoja on ilmaantunut.
Merzost-tietoa, jonka avulla Aleksander loi Kuilun.
Vääryyden perintö, jota ei korjattu.
Raivaa meille reitti, poika.
Työnnänkö sitä vai… -Auta minut ylös.
Anna miekkasi.
Vain Morozova saa sen auki.
Anna lyhty.
Sytytä soihdut, poika.
Sisaresiko?
Ja äitini.
Kuoli ruttoon ennen karkotustani.
Äiti pelkäsi minua niin.
Sanoi minua yhdeksi isäni luomista kauhistuksista.
Hän oli väärässä.
Hän oli oikeassa.
Etkö ole kuunnellut?
Morozova oli merzostin pauloissa.
Se tihkui hänen joka luomukseensa.
Tehtiinkö Tulilintu varmasti täällä?
Hirven ja Meripiiskan kohdalla kuulin tietyn taajuuden.
En kuule täällä mitään.
Seuraa minua. Sinä jäät tänne.
Käy läpi päiväkirjat ja etsi mainintoja Tulilinnusta.
Odota, Mal.
En voi.
Ole kiltti.
Jos annan tunteiden tulla,
en pysty keskittymään Linnun etsimiseen.
Tarvitset sitä.
Tarvitsen sinua.
Haluan sinut.
Haluan myös Tulilinnun voiman.
Haluan tuhota sillä kaiken ja rakentaa sitten uudelleen.
Se vie sata vuotta.
Niin vie.
En halua menettää sinua.
Kun näin sinut ensi kerran Keramzinissa,
tiesin, että meidän oli tarkoitus löytää toisemme.
Minäkin tiesin.
Alusta asti.
Nyt olemme vain me.
Eletään tuhat tällaista päivää.
Yhdessä.
Sankta Alina.
Ravkan on paras tajuta onnensa,
kun sillä on sinut pelastajanaan.
Särkyneen sydämen puoliskot.
Saanko?
Kyllä.
Tämä ei ole totta.
Olemme tässä, Inej.
Haluan sinut.
Tämä ei…
Tämä ei ole totta.
Ei ole totta.
Tämä on -
myrkyn syytä.
Tämä ei…
Olen täällä, Tolya.
Kaz? -Jesper?
Joku?
Wylan. -Haloo?
Olet elossa.
Teemme kuolemaa. Meidät myrkytettiin.
Oksentelua vai hallusinaatioita?
Hallusinaatioita.
Jotain oranssia höyryä.
Datura meloxia.
Selvä.
Wylan.
Anteeksi.
Ota tämä. Syö se.
Kuulostaa oudolta,
mutta myrkky ei tapa niitä. Ne voivat olla vastamyrkkyä.
Wylan.
Tarvitsemme vielä kolme. -Selvä.
Selvä.
Tolya.
Syö tämä. Herää.
Tule äkkiä!
Wylan?
Tolya? Jesper. -Niin?
Syötä se hänelle.
Jesper.
Sinussa on niin paljon hyvää, poikani.
Maailman pitää nähdä se.
Ole rohkea, pikku kaniinini.
Jesper!
Äiti!
Jos sanot niin.
Tervetuloa painajaisesta.
Onko tämä painajainen?
Tässä.
Kuka olet ilman kostoasi?
Herää.
Mitä arvoa elämällä on,
jos ei ole ketään, jonka vuoksi taistella?
Herää.
Kaz!
Anna anteeksi.
Anteeksi.
Ovatko kaikki hengissä?
Olemme hengissä. -Selvä.
Olen henkeni velkaa.
Se oli Wylan.
Hän pelasti meidät.
Wylanko?
Eipä kestä.
Melkein kuolimme.
Samalla koin ihmeellisen näyn.
Tuudittautuivatko muut lohduttavaan ilon tunteeseen?
En nähnyt mitään.
En minäkään.
Mikä on suunnitelmamme?
Sanoit, että talossa oli vieras syke.
Kaakkoisnurkassa. Se on heikko.
Hän on rakentanut tämän suojellakseen sitä.
Ja toisen sisäänpääsyn.
Avaa se.
Haluan tehdä rauhan sen sisällön kanssa.
Hän pakotti katsomaan, kun rakensi arkkua.
Hänen kyyneleitään ja julmuuttaan.
Hän tiesi, ettei käyttäisi sitä.
Veikö hän ruumiin mukanaan?
Luita ei ole, koska sisartani ei haudattu.
Olen epäillyt sitä satoja vuosia.
Sankt Ilya ei herättänyt henkiin mitään poikaa.
Vaan sisareni.
Eikä Tulilintua ole.
Ainakaan sellaista, jota etsit.
Herättikö hän sisaresi henkiin? -Enemmänkin.
Hän oli tehnyt sen jo kahdesti.
Luonut olennon merzostin ja luun avulla.
Kai se toimisi sisareeni,
kun se toimi Hirven ja Meripiiskan kohdalla?
Hän oli kolmas laajentaja.
Otkazat'sya-tyttö, jonka olemus periytyi sukupolvelta toiselle.
Etkö tajua, poika?
Siksi sinä olet täällä.
Olen jäljittänyt väärin. Etsimme henkilöä.
Emme etsi enää.
Miten onnistuit löytämään Hirven ja Meripiiskan,
muttet Tulilintua?
Miten kuljit muiden orpokotien ohi -
ennen kuin löysit sen, joka tuntui kodilta?
Sen, jossa auringonkutsuja asui?
Ainoan ihmisen, joka on kohtalosi?
Tule.
Sulje ovi.
Miten löydät itsesi, jos et myönnä, mikä olet?
Anna miekkasi.
Tee se.
Et kuule taajuutta, koska olet se itse.
Valehtelet.
Minä en ole Morozova.
Se on totta.
Olemme hullun kirottuja jälkeläisiä.
Ja sinä, Malyen Oretsev,
olet Tulilintu.
Sinun on hyväksyttävä se.
Sinun on uhrattava itsesi hänelle, tai Kuilua ei saa tuhotuksi,
ja tyttö kuolee pelastusyrityksessään.
Se ei toiminut.
Ovela juonesi.
Luulit voivasi huijata minua.
Et tunne minua lainkaan.
Rike.
Selvästi paitsiossa.
Et halua hyväksyä, että me olemme tulevaisuus.
Minun on pakotettava sinut tajuamaan.
Olen tuhonnut Ensimmäisen armeijan leirin.
Juuri niin.
Ensimmäisen kotisi.
Testaan orvot, otan grishat, ja loput -
kuolevat itsepäisyytesi tähden.
Jos haluat tehdä rauhan, sinun on todistettava se minulle.
Annan yhden tilaisuuden pelastaa heidät.
Uhkaat viattomia lapsia.
Katso, mitä sinusta on tullut. Mikä olet aina ollut.
Merzostin myrkyttämä Musta harhaoppinen.
Minäkin olin kerran lapsi.
Poika nimeltä Aleksander,
joka petettiin ja joka melkein kuoli.
En enää ollut viaton.
Minulla oli satoja valtakuntia.
Elin satoja elämiä.
Tästä tulee viimeisesi.
Vastusta, kun vielä pystyt.
Minulla on enemmän kokemusta ikuisuudesta.
Ohval!
Ei häntä, ota minut.
Otan teidät kaikki.
Tulehan, pikku kaniinini.
Ohval, kyse on vain säilästä.
Kyse on Neyarin säilästä, ei sinusta.
Tekonne kertovat toista.
Tämä kestää pidempään kuin luulin.
Eiköhän lopeteta se sitten.
Kiehtovaa, eikö vain?
Hivenaineiden määrä kehossa.
Esimerkiksi rauta veressä.
Älä! Lopeta.
Alina!
Älä katkaise yhteyttä. -Hän ole kyllin vahva.
Aivan niin.
Vien sinulta kaiken, mistä välität.
Kunnes sinulla ei ole muuta -
kuin minut.
Tämä loppuu nyt.
Kun olen tappanut poikani, aikani täällä on ohi.
Kaikki tuhoutuu kanssani.
Tiedät, mitä tehdä.
Sulje ovi lähtiessäsi.
Miten?
Unohditko, kuka opetti kaikki temppusi?
Laajentaja tai veri, kaikki on yhteyttä.
Ei, odota. -Juokse.
Tule, Alina.
En jätä häntä. -Hän ei tule.
Hän ei saa uhrata itseään vuokseni! -Et voi tehdä mitään.
Tulilintu!
Tiedän, missä se on. Nyt on mentävä.
Meidän on lähdettävä. Nyt!
Olemme eläneet ikuisuuden yhdessä.
Sinun ei tarvitse tehdä tätä.
Usko minuun!
Tämä ei voi jatkua, poika.
Anna minun lopettaa se.
Kerro, missä Tulilintu on.
On liian myöhäistä Tulilinnulle ja tinkimiselle.
Älä uhkaile minua.
Sinulle käy vain huonommin.
Tiedä, että rakastin sinua, Aleksander.
Tiedä, ettei se riittänyt.
Älä!
Ei!
Älä! Ei!
En halunnut tätä.
Hys, lapseni.
Se tapahtui jo.
Typerä poika.
Anteeksi.
Siinä hän on!
Kultaseni, saimme vieraita.
Taidekeräilijöitä Kerchistä.
Tiedän, kulta.
Olin juuri tarjoamassa teetä.
Hän ei kuulu tähän.
Tässä ovat keräilijät, joista kerroin.
He yllättyvät tavatessasi sinut,
suuren taidevarkaan.
Opetuslapsi.
Hänkö on Opetuslapsi?
Olemmeko tavanneet?
Huoneessasi juuri äsken.
Tapasin vaimosi.
Bhez Jussa. Joimme teetä.
Bhez Jun museossa.
Tukipalkit ovat joka toisen lattiaosuuden alla.
Muut natisevat.
On tärkeää tietää paikan salaisuudet.
Todella.
Jos hänelle käy jotain, tapan teidät.
Haluamme vain säilän.
Säilänkö?
Varastin sen hänelle.
Älä, kultaseni.
Se oli viimeinen varkauteni ennen kuin jäin eläkkeelle.
Ei sitä voi varastamiseksi edes kutsua.
Se oli aina hänen. Hän teki sen.
Sanoitko, että hän teki sen?
Tuntikausien työ.
Rukouksia.
Ja kyyneleitä.
Taistellakseen kelloseppä Khon kuolematonta armeijaa vastaan.
Kolme päivää ja yötä hän taisteli.
Kun viimeinen sotilas kaatui,
hän laski aseen.
Se sai nimen Neshyenyer. "Säälimätön."
Kunnia saada olla kanssanne, Sankta Neyar.
Sankta Neyar?
Tule, rakas. Vien sinut nukkumaan.
Tämä on pyhättömme, jossa voimme nukkua rauhassa.
Ei tarvitse pelätä kaltaisianne roistoja.
Emme ole roistoja.
Kukaan ei selviä myrkystä.
Olet pelkkä lapsi.
Lapsi, joka ymmärsi heikkoutenne.
"Heikkouden."
Olen elänyt neljäsataa vuotta.
Nähnyt kaikkien kuolevan.
Koko perheeni.
Kaikkien rakkaideni.
Aika on vienyt heistä jokaisen.
Satoja vuosia suljin sydämeni -
niin kuin se auttaisi päättämään kivun.
Miten turvallinen tapa elää.
Ja merkityksetön.
Silloin suojautuu kivulta.
Suojautuu ilolta.
Kun antaa itsensä sokaistua rakkaudesta,
kaksi maailmaa muodostaa kaikkeuden.
Hän ei ole heikkouteni.
Hän on kaikkeuteni.
Pysyn hänen rinnallaan loppuun asti.
Jaan joka hetken,
kunnes hän lentää yötaivaalle.
Mitä minä säilästä välitän?
Mitä sinä säilästä välität?
Varjo on luonut kuolemattoman varjoarmeijan.
Säiläsi on ainoa, jolla heidät voi tuhota.
Kuulostaa Ravkan ongelmalta.
Luuletko rajojen pidättelevän häntä?
Luulen ehtiväni tappaa sinut silmänräpäyksessä.
Olen tavannut auringonkutsujan,
joka ottaa johdon Ravkassa, jos Varjo häviää.
Hän on hyväntahtoinen. Hän on myös shu.
Hän voisi yhdistää maamme,
mutta niin voi käydä vain, jos lainaat säilääsi.
Lainaan?
Kaikki tämä lainan takia?
Kaikki tämä suojellaksesi miestäsi?
Kaikki suojaavat arvokkaintaan.
Vannon, että varmistan säilän palautuksen.
Sinun haltuusi, Sankta Neyar.
Ohval.
En kaipaa pyhiinvaeltajia porteilleni.
Onko aika mennä nukkumaan, kulta?
Ulos, te kaikki.
Paitsi hattupää.
Annan säilän sinulle.
Yksin.
Tule.
Odotamme sinua ulkona ennen kuin palaamme Kolibriin.
Onko tuo ihminen?
Ensimmäinen mieheni.
Surkea avioliitto.
Kohtalainen pöytä.
Olet durast.
Olen…
Olet surkea durast.
Olisit voinut hyökätä käyttäen vaikka mitä.
Takkisi nappeja, kenkäsi metallikantaa.
Olet liian vanha ollaksesi surkea durast.
Minulla on paljon opittavaa.
Tajuan sen nyt.
Siitä myrkystä.
Tiedän, että yritit tappaa meidät,
mutta kiitos.
Elämässä harvoin saa toista tilaisuutta.
Olisi sääli hukata durastin kykyjä.
Joten opiskele.
Wylan?
Odota.
Saitko sen? -Sain.
Ja tajusin vihdoin jotain.
Joku päivä kerron kaiken. Mutta olit oikeassa.
Haluan -
näyttää maailmalle, kuka olen.
Miljoonasta syystä.
Joista sinä olet yksi.
Arvaa mitä. Tajusin puutarhassa jotain vastaavaa.
Näin Datura meloxian.
Ne ovat todella harvinaisia.
Kun näin sen,
halusin vain kertoa sinulle siitä.
Ja puristaa kättäsi.
Haluan vain tuijottaa kanssasi kaikkia tulevaisuuden Daturma oxeja.
Se on Datura.
Tai ei mitään.
Tamar tappaa minut, kun söin kaiken kuivatun mustekalan.
Hän pakottaa minut pyykkivastaavaksi.
En voi edes kertoa Sanktasta.
Neyarin sydän tulee särkymään. Hän tietää sen.
Miksi vaivautua?
Taistelemme tärkeimmästämme. -Niin. Ravkasta.
Vielä jonain päivänä joku pyyhkäisee sinulta jalat alta.
Etkä tajua, mikä sinuun iski. Äläkä pyydä -
minulta selitystä, sillä olemme "turkiskörilääni" kanssa silloin jo -
kaukana jossain, umpirakastuneina.
Mutta selvä.
"Ravka."
Kaikki ovat seonneet.
Niin sekosimme.
Saatoin nähdä jotain myrkkypilven läpi.
Toiset hukuttavat.
Ja toiset vetävät ylös.
Minäkin näin ehkä jotain.
Mitä myrkkymatka paljasti sinulle?
Toivo on vaarallista.
Arvostelukyky hämärtyy.
Menetimme Baghran.
Hän on poissa.
Hän pelasti henkeni. -Ja minun.
Ennen kuolemaansa hän katkaisi siteeni Kiriganiin.
En tunne häntä enää. -Onko hän siis kuollut?
Turvallisinta lienee olettaa, että ei.
Entä Tulilintu?
Mal tietää, missä se on.
Mitä tarvitset sen etsimiseen? Kaikki on käytössäsi.
Kirigan on liikkeellä.
Hän tuhosi Ensimmäisen armeijan leirin.
Henkiinjääneitä ei ole. -Hän tietää heikkouteni.
Kaksi joukkuetta. Toinen menee… -Oretsev.
Dominik.
Toinen Tulilintu-jahtiin Oretsevin kanssa.
Toinen estää Varjoa etenemästä.
Lähdemme huomenna.
Alina.
Tiesin, että löytäisit Tulilinnun, kun vain keskityt.
Ja löysitkin.
Tulilintu ei ole olento.
Se on henkilö.
Baghran sisar. Hän oli kolmas laajentaja.
Morozova herätti hänet henkiin Baghran surmattua tämän.
Hänen voimansa periytyi sukupolvelta toiselle, kunnes…
Ei.
Näit, miten suljin oven. Vain Morozova pystyy siihen.
Miten löysin Hirven ja Meripiiskan -
mutta Tulilintua en?
Miten löydän sinut aina?
Meidän oli tarkoitus löytää toisemme tästä syystä.
Ei.
Tämä on Kiriganin tekoja.
Jokin temppu. -Olisipa se totta, mutta ei ole.
Minä olen se.
Palapelin viimeinen pala.
Kun olin sidoksissa Meripiiskaan, näin sen viimeisen muiston.
Näin sinut enkä ketään muuta.
Se tiesi, että olet osa tätä.
Lähdetään ja otetaan elämämme takaisin.
Ei. Kuolen näin. En pelkää.
Saan pelastaa sinut.
Ja sinä pelastat Ravkan.
Ja sinä jatkat elämääsi satojen vuosien ajan.
En koskaan tunne suurempaa rakkautta.
Olet osa minua, Mal.
En halua menettää sinua.
Toivoin sinulle muuta.
Valkoisen hunnun.
Ikuiset valat.
Sano, että keksimme toisen keinon.
Muuta valaa en halua.
Minä haluan vain sinut.
Koko sydämeni on sinun.
Tunnetko jonkin muuttuneen?
Totta puhuen en.
Luulin, että kun hän kuolisi… -Tunnet vielä.
Tämän jälkeen.
Säästin jäljelle jääneen luupölyn valikoiduille grishoille.
Minne haluaisit minun liittävän tämän osan?
Hänellä oli tapana kiskoa minua ranteesta, kun olin lapsi.
Nyt hän voi jatkaa sitä iäisyyden.
Kun otat hänet laajentajaksi, hänen viimeiset muistonsa voivat tuoda lohtua.
Miten?
Olemme hullun kirottuja jälkeläisiä.
Ja sinä, Malyen Oretsev, olet Tulilintu.
OMISTETTU GARY FRYKLINDIN MUISTOLLE
Tekstitys: Nora Tamminen