När det upptäcktes kändes det nödvändigt att be dig komma.
Fast vi förlorade det mesta som vi jobbade på,
var jag förutseende och sparade de här.
Så jag ska fortsätta med mina främjar…
…experiment.
BASERAD PÅ LEIGH BARDUGOS BÖCKER
Generalen.
Vad?
Våra spejare såg inga spår av solbringaren
eller prins Nikolais grupp.
Fortsätt söka.
Sir, vi har nästan tömt Ravka på de kungliga blodslinjerna
och prins Nikolai är på flykt.
Vi kan förminska honom
genom att avveckla det som är kvar av första armén
och deras läger.
Det skulle vara mer strategiskt.
Förutom att lilla prinsen och hans karavan är med min solbringare.
Alina Starkov är värd mycket mer än en armé.
Med risk för att upprepa mig…
…hitta henne.
Mal?
Åh, helvete!
Mal?
Det är okej, Alina. Han är inte här.
-Vet du var han är? -Han är nog där uppe.
Tamar?
Vi är en bit från Spinnrocken,
men vi hittar honom när vi fått kontroll på allt.
Begrav dem i katakomberna.
Vi måste till Zvedya så fort som möjligt.
-Det är okej. -Ja.
-Okej. -Redo?
Alina.
Jag kommer tillbaka.
-Vad var det? -Inget. Jag blev bara skrämd.
Och begravde oss nästan med ditt ljus.
Mår du bra?
Det blir jag när vi hittar Mal. Han var inte på festen.
Han kan vara skadad. Vi vet inte var han är.
-Han hittar mig… -Vi skickar en spejare.
Men fokusera nu på uppgiften,
att rädda Ravka.
Vi måste hålla undan demonerna.
Jordie?
Jag måste erkänna
att jag gillar att se dig på morgonen.
Är du hungrig?
Nina nämnde ett frukostställe som bränner våfflor.
Eller var det korv?
-Jag minns inte, jag lyssnade inte. -Jag…
Jag vet inte om jag är redo för frukost ännu.
Nej!
Kom ner, nu.
Ravka måste räddas.
Neshyenyer? Sankta Neyars svärd?
Så du har inte glömt vad du lärde dig i lilla palatset.
Bara din lojalitet till Ravka.
Ravka? Eller Kirigan? Han behövde inte förstöra en stad
för att jag skulle förstå.
Nu när vi alla vet att ni har en gemensam bakgrund,
vad är betalningen?
Nämn ditt pris.
Det spelar stor roll.
-Är det Lantsovs vapen? -Det ser man, för det är fult.
Prins Nikolai begär era tjänster
för att söka upp och leverera Neshyenyer till Alina Starkov i östra Ravka.
Har hon återvänt?
Precis som Skuggmästaren.
Med en oförstörbar armé av skuggmonster.
Jag gillar inte hur det låter.
Hon behöver svärdet för att döda dem. Det är enda sättet.
Hämta svärdet och prinsen betalar vad ni begär.
Det gillar jag.
Det gäller väl dig också?
Jag vill hjälpa din prins att spendera sitt lands pengar.
Jag vill inte ha kruge, bara få ut nån ur Hellgate.
Lantsovs måste kunna dra i några trådar.
För en viss fjerding?
Han måste vara en speciell pälskille.
Erbjudandet är erbjudandet.
Prins Nikolai håller sitt ord.
Men vi måste fara nu.
Överenskommet.
-Vi är med. -Och din vålnad?
Jag väntade mig att se henne.
Hon är borta.
Nej, det är hon inte än.
Det är inte ett alternativ.
"Inte ett alternativ"?
Jag vet. Ingen aning var han fick den idén från.
Och när jag är klar
är hon inget alternativ.
Är det min hatt?
Du avskyr den.
Varför berättade han inte om jobbet för solbringaren?
För att han inte vill erkänna att han gillar dig.
Skulle jag inte ha sagt det?
Jag älskar att du gjorde det.
Jag avskyr hatten.
Jag vet inte vad som hände mellan er,
för ingen i det här gänget av trasiga själar kan konversera.
Men jag känner Kaz.
Och jag känner dig.
Jag trodde att du åtminstone vill veta varför vi gör det här.
För ditt helgon.
Om han är hälften så stark som du, klarar han det.
Jag önskar jag kunde säga det, men…
Tolya då? Är du inte rädd för hur han ska hitta oss nu?
Om han inte börjar recitera episk poesi för Zoya, går det bra.
Vi har vårt eget sätt att hitta varandra.
Det finns en utgång ovan jord. Samla de sårade och gå.
Du går med Nadia.
Det finns ett fort som heter Zvedya.
Sök upp Dominik Vertov där.
-Men du behöver mig. -Dumma flicka!
Hur länge tänker du låta oss vänta innan du visar oss vägen?
Baghra?
Jag kanske borde ha låtit Aleksander döda oss.
Genya!
Vid alla gudar!
Vilken lättnad, jag visste inte om du… Vad gör du? Hallå?
Det var en lättnad
att se dig.
Baghra.
Inte som lilla palatset, men här är vi.
-Du är grishaläraren. -Valpprinsen.
Jag trodde du var en myt.
Ingen myt nu längre.
Landet har förstörts.
Är du den som ska ställa allt till rätta?
Vad hände?
Vem tror du?
Gjorde Kirigan det?
Hans nichevo'ya.
Genya.
Genya?
Genya Safin?
Grishan som förgiftade kungen?
Moi tsarevich.
Moi tsar. Han är din kung nu.
Inte förrän kröningen,
när du ska stå inför rätta för högförräderi mot kronan.
Nej.
-Hon arbetade med Skuggmästaren. -Hon gjorde vad hon måste.
Inte alla hade tur som du och kunde fly från stora palatset.
Du var borta alltför många år, Sobachka.
Likväl, du vet vad din familj är kapabel till.
Tvingade han dig?
Jag sökte inte hans uppmärksamhet.
Kungen lever inte längre för att sona sina brott.
Du kan inte bestraffa henne.
Är hon inte längre lojal mot Skuggmästaren?
Se vad han gjorde mot henne!
Kirigan manipulerade henne och oss alla.
Du är trygg här.
Som blivande kung av Ravka har du mitt ord.
Om du kan visa hans bas på en karta,
svär jag vid alla helgon att när vi kan ge oss av,
ska jag ge honom allt han tål.
Neshyenyer i Ahmrat Jen är en förfalskning.
Det har vi redan sagt. Kan du säga nåt vi inte vet nu?
Enligt mina kontakter har det stulits av en tjuv som kallas Lärjungen.
Han gillade att stjäla helgonrelaterade reliker.
Så han är en tjuv och en samlare?
Och pensionerad.
Men han har lagt ut en del av samlingen på svarta marknaden.
För att komma till honom, går vi till hans hälare.
Ohval Saran.
Hon har en tesalong i Bhez Ju.
För att prata med henne måste vi beställa gult krysantemumte.
Gult krysantemumte.
Det passar bra med sesamriskakor.
Vi diskuterar. Berätta mer.
Jag ser att du inte kunde lägga band på dig, Jes.
Du är fri. Varför väljer du att göra det här?
Det är inte för dig.
Utan för Sankta Alina.
Så gick det med "Det som händer helgonen är ödet."
Jag ordnar mitt eget pass.
Vad har jag gjort honom?
Passet. Han gjorde mig äldre än förra gången.
Tekniskt sett är du äldre.
Gudars, vilket hemskt namn.
Vad står det?
Kan du inte läsa?
Jag kan knappt läsa det själv.
Jag borde packa.
Förlåt.
Tack.
Tror du jag klarar av att frammana?
Med bara en hand?
Du är fortfarande en grisha.
Det här ändrar inte på det.
Tack, Genya.
Naturligtvis.
Genya, vänta.
Genya!
Du…
Vakt!
Du ska betala för vad du gjorde, ditt monster!
Nu ser du ut som den du är.
Fråga hur jag gjorde.
Vad?
Fråga!
Jag la gift på min kropp i veckor.
Så att varje gång han rörde mig,
varje gång han kysste mig,
fick han i sig en del.
Han behövde bara sluta komma till min säng.
Han var din kung!
Han förtjänade det.
Nikolai. Du hörde henne. Grip denna mördare.
Nej.
Inte efter det jag hörde.
Hon var under ditt beskydd.
Hon är en tjänare.
Och du är Ravkas moder.
Dina undersåtar skulle vara som dina barn.
Allihop.
Jag ber om ursäkt
å hela Ravkas vägnar
för allt du har fått utstå.
Jag vill inte ha din ursäkt.
Det…
Det kan inte göras ogjort.
Det jag vill veta
är om du verkligen tänker fixa allt det som är trasigt i Ravka,
eller om du tänker upprepa de tidigare kungarnas misstag.
Mor, far…
Vi hoppas att ni mår bra, är utvilade och mätta.
När Sänkan rörde sig, blev din faster…
Zoya, jag är så ledsen.
Vem här har inte förlorat nån?
Bara så att du vet,
är det otursamt att inte hedra de döda på Suntsa Sar.
Om jag trodde på tur, hade jag inga skulder.
Jag bryr mig mer om de levande.
Bry dig inte om dina spöken så kommer de tillbaka.
Tesalongen borde vara öppen.
Vill du ha?
Tolya, jag tänkte köpa lite krut.
Vill du följa med?
Jag älskar att shoppa.
Sprängmedel?
Visst.
Ni två, vi har en te-tid att passa.
Genya, snälla, prata med mig.
Jag vill inte ha ditt medlidande.
Jag sa att du skulle gå och det gjorde du.
-Det var ett misstag. -Du skulle ha dött.
Nej, jag har tänkt på det.
På vad jag kunde ha gjort.
-Vad jag borde ha gjort. -Inga beräkningar kan fixa det.
Du kan inte fixa mig.
Du förstår inte hur det är
och jag kan inte tvinga dig.
Jag vet att det är mycket jag inte förstår, men jag kan metall.
Vad har det med nåt att göra?
Din skönhet är din sköld.
Den är bräcklig, bara en fasad.
Men det som finns inom dig
är av stål.
Det är modigt och okrossbart och behöver inte fixas.
Du behöver inte fixas.
Jag borde inte ha lämnat dig.
David.
Hur hittade du oss? Jag har funderat på
hur du kunde hitta oss så långt ner under jorden…
Det var Baghra. Hon främjade mig.
Att söka välbekanta hjärtslag.
Vad gjorde du med honom?
-Du har gjort nåt korkat. -Jag gjorde inget korkat.
Jag sa nåt korkat.
Hur ska du fixa det?
Om jag visste, skulle jag väl inte prata med dig?
Lustigt att du säger det. Det finns en dikt…
Det är sporre nog.
Vad är det där?
Det är röd fosfor.
Det är sällsynt i Ketterdam, men när man blandar med
kaliumklorat, får man en överraskande stark kontaktexplosion.
-Hur vet du vad som blandas med vad? -Det är bara kemi.
Och jag hade en lär… Bara försöka och misslyckas.
Med sprängämnen?
När proverna är tillräckligt små
är explosionerna hanterbara.
Du har det i huvudet och har alla fingrar i behåll.
Du är nog den smartaste jag känner.
Tolya? Förlåt. Kan du hjälpa mig?
Vad hände?
Hur tror du det smakar?
Som te.
Ja. Men är det blommigt?
Bittert? Milt sött med toner av smörigt…
Varmt. Och vått.
Gudars.
Vi hoppades att du kunde sätta oss i kontakt med din klient Lärjungen.
Ditt uttal av vårt språk är imponerande för en Ravkabo.
Vilket språköra du har.
Vi kommer från Ketterdam, men min mor är från Ravka.
Jag ärvde min förkärlek för helgonrelaterade föremål från henne.
Make?
Jag trodde att kercher var mer tillgivna.
Hemma är han mycket tillgiven.
Så är det ju, eller hur, Våfflan?
Har "Våfflan" ett problem med min kulturs traditioner?
Vi har kommit hela vägen hit… för det här.
Vår kontakt nämnde att sen Lärjungens pensionering
har han ibland sålt en del av sin personliga samling.
-Ni söker nåt specifikt. -Neshyenyer.
Neshyenyer finns på Ahmrat Jen.
Vi har förstått att det är en förfalskning.
Det vet jag inget om.
Och om vi säger att Lärjungen får nämna sitt pris?
Då har ni en förvånansvärt stor inkomst, för att vara tjuvar.
Vi är inte tjuvar, bara samlare.
Jag har jobbat med tjuvar, jag känner igen dem.
Om ni vill ha svärdet, måste ni stjäla det från Ahmrat Jen.
Brekker, andas bara.
Du skulle följa henne.
Jag kunde inte lämna dig.
Inte så här.
Jag har sett honom på platser där han inte är.
Hur då?
Han kom till Spinnrocken fast han inte var där.
Jag kunde se honom, men hans kropp var nån annanstans.
Kom Aleksander till dig som en projektion?
David tror att han har rester av hjorthornet i sin hand.
Vilket kan upprätthålla länken mellan er. Han visste att du hade sjöormen.
Jag måste bryta det. Jag kan inte tro att han finns överallt,
att han hemsöker mig.
Den mentala bron mellan er kan bara överbryggas om du väljer det.
När ni tänker på varandra, hittar ni varandra.
Jag söker inte honom.
Du känner honom.
Han kommer att fortsätta invadera dina tankar och ditt liv
för att övertyga dig om att du gör fel.
Du kan inte dra ut hjorten från din egen kropp.
Så du måste blockera honom.
Aleksander.
Du verkar överraskad över att se mig.
Ja. Men det kanske jag inte borde vara.
Jag visste att du var en duktig elev.
Jag insåg att du hade rätt.
Hur då?
Jag är ämnad för mer.
Nikolai!
Gudars! Jag började oroa mig för att säga till Alina att du var död.
Var hittade min spejare dig?
Jag hittade honom när han kom upp ur en brunn.
-Och hur hittade… -Var är hon?
Oroa dig inte, hon är trygg.
Du var den första som såg mig som jag är.
Som hjälpte mig inse vad jag kan göra.
Var jag? Din spårare då?
Mal förstår inte kraften som jag har.
Det kan han inte.
Det är inte hans fel.
Jag försökte varna dig.
Försökte förklara.
Det finns inga andra som vi, kommer aldrig att finnas.
Jag börjar äntligen förstå det.
Jag känner det.
Alina? Vad gör hon?
Når Aleksander genom en mental länk,
skapad av hjorten.
Hon river taket!
Alina! Vakna. Kom igen, se på mig!
Alina!
Jag är glad över att du hittade mig,
men vad vill du?
Det här som sammanbinder oss.
Du är mer rädd för det än du vill erkänna.
Jag var rädd för allt, det gjorde mig stark.
Jag förstår saker om kraft som du fortfarande måste lära dig.
Men det handlar väl inte om kraft?
Vad jag vill då?
Problemet med längtan…
…är att den gör oss svaga.
Alina, titta på mig. Alina!
Snälla! Kom igen! Alina, kom igen! Titta på mig!
Gudars! Jag hade kunna bryta vårt band om du inte hade avbrutit mitt fokus!
Du och Skuggmästaren har ett slags band.
Varför sa du inte det?
När skulle jag ha sagt det? Jag hittade dig inte.
För jag tillfångatogs av första armén. Vasily grep mig som desertör.
När jag kunde fly och återvända, fanns inget kvar.
För han attackerade och det var en slakt. Jag måste ge igen.
Genom att utsätta dig för fara?
Jag går till jordens ände för att skydda dig och hitta eldfågeln
och du strider med Skuggmästaren.
Nu blir du arg. Äntligen.
-Vad menar du? -Den ena foten framför den andra.
Mot eldfågeln,
led mig till altaret och ge bort mig som om det inte gör ont.
Så klart att det gör ont!
Var ärlig mot mig!
Du går i takt som om det inte är nånting.
Vad ska jag annars göra? Du bara vräker dig fram.
Hjorten, sjöormen, eldfågeln, förlovning, andra armén.
Gå i takt?
Jag hänger knappt med.
Och allt som du lägger till…
Du ser inte vart det leder.
Det leder till att jag räddar Ravka, detta gudsförgätna land.
-Till vilken nytta? -För att det behövs.
Är det nåt annat?
Nej, det är bara det. Jag behövde höra dig säga det.
Så att du förstår att du och jag inte går i takt.
Att du har stuckit iväg och att jag ligger långt efter.
Det är där du borde vara, för du var ämnad för mer.
-Nej, Mal. -Nej.
Jag ska ge dig eldfågeln, men det är allt jag kan erbjuda.
Ohval är inte bara en hälare.
Hon är Lärjungen.
Varför tror du det?
Hon satte ner tekoppen ljudlöst.
Och hennes hjärtslag ändrades aldrig. De slog ett slag i sekunden.
Så hon kan kontrollera sina hjärtslag och känslor.
Det är användbart för en tjuv.
Gudars!
Nu berättar du var svärdet finns.
Ohval har det. Hon signalerade till servitören att spilla på mig.
Det är som om jag känner dig.
Och tänker hon inte sälja det till oss, måste vi ta det.
När Nina och jag beställde teet,
förföljde Inej den anställde som skulle meddela Ohval.
Hon bor utanför stan. När hon stannade till vid tesalongen,
gjorde hon en beställning hos apotekaren som hon ska hämta ikväll.
Jag bevakade henne och det var bara hon där.
Medan hon är ute,
följer Nina henne och se till att hon inte går hem.
Resten av oss går in och tar svärdet.
Tror du att jag ska bryta mig in i den där kvinnans hem?
Varför tror du att vi är här?
Jag är soldat, inte en tjuv.
Varför skulle jag annars behöva tjuvar?
Skillnaden är mycket mindre än du tror.
Fortsätt att äta dina valnötter.
Jag följer med Nina.
Säkert att du inte behöver mig?
Zoya kan följa Ohval.
Nina och Zoya väntar på Ohval vid apoteket. Följ efter henne.
Om hon börjar gå hemåt, distrahera henne.
-Känner du hennes hjärtslag härifrån? -Som en metronom.
Du måste glömma fjerdingen.
Jaså? Är det här rätt tillfälle för det?
Det verkar vara rätt tillfälle att påpeka att du kastar bort ditt liv.
-För en drüskelle. -Han är inte sån.
Han uppfostrades så.
De bränner oss. Man kan inte glömma ett sånt hat.
Och du svor en ed inför Ravka…
Ravka gav mig inget val.
Jag fick en chans att leva för mig själv och jag tog den.
Vi tog den.
Matthias valde mig, en grisha,
över sin ed som drüskelle.
Första gången i våra liv valde vi att vara fria.
Och nu är han i Hellgate
och du har övergivit ditt land när det behövde dig som mest.
Var det värt det?
Ny fånge!
Pekka Rollins!
Vi har fått sällskap!
Färskt kött!
Så de stora har fallit.
Kom igen.
Tack, broder.
Där skådar jag min broder, Demyan,
ihjälslagen på denne mans order.
Ja! Slåss!
Ta honom!
Jag är Pekka Rollins.
Och jag ska inte dö på grund av vilken jävla nolla som helst.
Kom emot mig och jag ska bryta isär er.
Jobba för mig
så ska jag ge er vad ni vill.
Vare sig ni vill göra era familjer rika,
fylla er mage,
eller ha sex.
Vem är med?
-Ja! -Vi är med dig.
-Jag ska hämta en doktor. -Nej.
Se till att jag begravs
så att min kropp blir ett med askens rötter.
Matthias, du måste gå din egen väg
för att komma hit med Djel.
Lova.
Jag lovar.
Sol…
Demyan.
Jag lovar.
Säg sanningen.
Kontakten du har med Aleksander, vad mer är det?
Jag förstår inte.
Det finns en skillnad mellan att inte förstå
och att vägra att inse svåra sanningar.
När du var med Aleksander exploderade ljus ur dig
som om du inte kunde behärska dig.
Vad är det du inte säger?
Du sa att du ville stänga ut honom.
Du kan inte gå vidare, förrän du accepterar det.
Jag känner honom.
Menar du att han som en projektion kan röra vid dig?
Det är mer än så.
Varje gång jag använder mina krafter
känner jag honom.
Hans händer på mig,
får mig att använda dem.
Även efter Sänkan, när jag skar ut hornet ur hans hand,
kände jag honom.
Jag försökte ignorera det, att det skulle bli bättre.
När jag hade sjöormen blev det bättre.
Dess kraft kändes annorlunda.
Jag var annorlunda.
Jag kände mig…
…fri.
Kraften var ursinnig, men den var min.
Bara min.
Då såg jag honom igen.
Sluta inte, fortsätt.
Han stal min kraft igen.
Som om sjöormen inte var min, utan också hans.
Varför trodde du det?
För att han gjorde att jag sökte den.
Utan honom hade jag inte tagit sjöormens liv eller kraft.
Utan honom skulle jag fortfarande vara kartritare.
Han var den första som visade mig
att jag inte bara var vem som helst.
Att jag var grisha.
Att jag hade krafter.
Att jag var ämnad för mer.
Mitt barn.
Även utan Aleksander är det sant.
Men så mycket som jag har gjort och vem jag är, är på grund av honom.
Mina krafter är knutna till honom,
mannen som manipulerade och förrådde Genya, Ravka…
Som svek dig. Misshandlade dig.
Aleksander är hundratals år gammal, nästan obegränsad i sin makt och ändå
har en jänta besegrat honom, inte en gång,
utan om och om igen.
Du är den du är, trots honom.
För din vilja är starkare än hans.
Enda sättet att finna ro är att avsluta det du har börjat.
Riv Sänkan, gå till hjärtat av Aleksanders skapelse
och läk såret som han har lämnat i landet.
Jag kan inte göra det utan eldfågeln.
Jag hjälper dig.
Läxar du inte upp mig om flera främjare?
Hur förfärligt det är?
För två främjare sen skulle jag ha varnat dig för girighet och makt.
Det som vore fel är att inte slutföra det här.
Vet du var jag ska leta?
Jag vet var du kan börja.
Morozovas verkstad, det som finns kvar.
-Du går med mina vakter ikväll. -Aldrig!
Du är i säkerhet, långt från Skuggmästarens räckhåll.
-Det är bra för dig. -Hur då?
Jag är drottningmodern.
Jag hör hemma i palatset med dig, inte i nåt kloster.
Din tid som drottning är över.
Nu är det dags att du får den vila du förtjänar.
Snälla, Milen'kiy.
Du är allt jag har kvar.
Jag vet att livet inte alltid behandlat dig väl.
Du valde inte att gifta dig med kungen,
eller isoleringen som kom med din roll som drottning.
Men inget av det rättfärdigar valen du gjorde.
Jag är ledsen.
Men om Ravka ska förändras börjar det med mig.
Så du klarar av stilla reflektion.
Oroa dig inte.
Jag ska inte säga nåt.
Fast jag erkänner att det är en lättnad.
Jag är bara en man, Alina.
Snygg och väldigt modig, men ändå…
Ändå?
Hur är det?
Med Mal?
Han har aldrig gått sin väg så där förut.
Han älskar dig.
Även jag ser det.
Jag måste gå.
Eldfågeln.
Lämnar du mig att samla soldaterna i Zvedya själv?
Du måste väl "fokusera på uppgiften,
att rädda Ravka".
Jag älskar när du citerar mig.
Din turkompass.
Du gav mig smaragden,
så du har en ursäkt att söka upp mig.
Jag ska ge tillbaka den.
Jag vet att det är svårt, men försök att inte sakna mig.
Omöjligt.
Generalen?
Rasera första arméns läger.
Uppfattat.
Vi ska omfokusera.
Och solbringaren?
Hela världen ska få höra när jag får henne att skrika.
Huset är traditionellt.
Det har en specifik layout.
Vi går in över gårdsplanen, förrummet,
innergården, stora kammaren.
Vi genomsöker allt.
Hur lång tid tar det?
Jag kan öppna dörren om fem minuter.
Om Ohval startar alarmet, har vi två minuter innan smällarna sätter igång.
Även om hon kommer hem tidigare kan vi inte gå utan svärdet.
Ravkas framtid och min betalning hänger på det.
Jag vet.
Mer än Ravkas framtid står på spel.
Om vi misslyckas kommer Shu Han, Fjerda och Ketterdam
att känna av Skuggmästarens attacker.
Pressa oss bara.
-Håll dig inom synhåll. -Häng på.
Jag är ledsen för det jag sa på Dräggens klubb.
Jag visste inte att du inte kunde läsa.
Hur kunde jag veta det när du är så klok och smart…
-Kan du sluta? -Med vad?
Vara nedlåtande.
Jag avskyr det.
"Otroligt hur du kan ha alla ekvationer i huvudet."
"Det är så klokt, så smart."
Jag säger bara att du inte behöver skämmas.
Du säger vad du tycker om min skam,
fast du döljer det som gör dig speciell.
Mitt ansikte? Aldrig…
Jag pratar om att du är grisha.
Jag har sett dig skjuta alla omöjliga skott.
Pianosträngen fixade inte sig själv.
Men jag förstår inte varför du håller det hemligt.
Du är zemeni. De tror att grishakrafter är en välsignelse.
Varför döljer du det?
För att det är en förbannelse.
Och du anar inte vad det har kostat mig.
-Jag menade inte att… -Jesper.
Vi går in. Stäng dörren bakom dig.
Ja?
Nina!
Sprid ut er.
Jag känner hjärtslag.
-Jag trodde det var tomt. -Det är svagt. Längre in.
Ogenomträngligt.
-Det är av metall. -De är durastgjorda.
Förutom dig, din man och suliflickan,
hur många är ni?
Jag vet inte vad du pratar…
Det låter inte bra.
Det finns nåt i luften.
Det är så vi kommer att dö.
Är du okej?
Vad hände?
Ohval.
Var är hon?
Trodde du att jag skulle försvinna, broder?
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis