Da det blev opdaget, måtte jeg straks kontakte til dig.
Vi har mistet det meste, vi har arbejdet på,
men jeg var fremsynet, så jeg havde dem her på mig.
Jeg fortsætter mine forstærker…
…eksperimenter.
BASERET PÅ BØGERNE AF LEIGH BARDUGO
General.
Hvad?
Spejderne fandt ingen spor efter solopvækkeren
eller prins Nikolais gruppe.
Så bliv ved med at lede.
Vi har næsten elimineret ravkanere fra den royale familie,
og prins Nikolai er på flugt.
Vi svækker ham yderligere,
hvis vi afvikler, hvad der er tilbage af den første armé
og deres lejre.
Det vil været det mest strategiske træk.
Bortset fra, at den lille prins og hans karavane er med min solopvækker.
Alina Starkov er mere værd end nogen hær.
Så selv om jeg gentager mig selv:
Find hende.
Mal?
Pis!
Mal?
Det er okay, Alina. Han er her ikke.
-Hvor er han? -Han må være over jorden.
Tamar?
Vi er langt fra Spinderokken,
men vi finder ham, når vi har mere styr på tingene.
Begrav de døde.
Vi skal hurtigt rykke mod Zvedya.
-Det er okay. -Ja.
-Okay. -Klar?
Alina.
Jeg kommer tilbage.
-Hvad var det? -Ikke noget. Jeg blev bare forskrækket.
Ja, og havde nær begravet os med din ild.
Er du okay?
Først når vi finder Mal. Han var ikke med til festen.
Han er måske såret. Vi ved ikke, hvor han er.
-Han finder mig… -Vi sender en spejder.
Men du må fokusere på den aktuelle opgave:
At redde Ravka.
Vi holder vores dæmoner i skak.
Jordie?
Jeg må indrømme,
jeg kan lide dit udseende om morgenen.
Er du sulten?
Nina nævnte engang et sted, der sætter ild til vafler.
Eller var det pølser?
-Jeg husker det ikke. Jeg lyttede ikke… -Jeg…
Jeg er vist ikke klar til morgenmad endnu.
Nej!
Kom ned nu.
Ravka skal reddes.
Neshyenyer? Sankta Neyars sværd?
Så du har ikke glemt, hvad du lærte på det lille palads.
-Kun din loyalitet over for Ravka. -Tak.
Ravka? Eller Kirigan? Også før han ødelagde en by,
var jeg mistroisk.
Nu da vi alle ved, at I to har en fortid…
Hvordan aflønnes jobbet?
Sig din pris.
Så vigtigt er det.
-Lantsovs våbenmærke? -Du kender det, for det er hæsligt.
Prins Nikolai anmoder om hjælp
til at finde og aflevere Neshyenyer til Alina Starkov i Østravka.
Er hun tilbage?
Det er Darkling også.
Med en uovervindelig hær af skyggemonstre.
Det lyder ikke godt.
Hun har brug for sværdet til at dræbe dem. Kun det virker.
Skaf sværdet, og prinsen betaler, hvad I beder om.
Men det lyder godt.
Det gælder vel også for dig?
Jeg ville gerne hjælpe din prins med at bruge landets penge.
Men jeg skal have en ud af Helvedets Fort.
Lantsov-klanen må kunne trække i trådene.
For en vis fjerdaner?
Han må være noget særligt.
Sådan lyder tilbuddet.
Prins Nikolai holder sine løfter.
Men vi må gå nu.
Vi gør det.
-Vi er med. -Og Genfærdet?
Jeg ventede at se hende.
Hun er ude.
Nej. Ikke endnu.
Det er ikke en mulighed.
"Ikke en mulighed"?
Jeg ved det. Jeg aner ikke, hvor han fik den idé fra.
Og når jeg er færdig,
er muligheden forsvundet.
Er det min hat?
Du hader den.
Men hvorfor ikke fortælle mig om et job for solopvækkeren?
Han skubber dig hellere væk end viser følelser for dig.
Måtte jeg ikke sige det højt?
Jeg er vild med, at du gjorde det.
Ja, jeg hader hatten.
Jeg ved ikke, hvad der er sket mellem jer,
for ingen i den her gruppe af ødelagte sjæle kan hyggesnakke.
Men jeg kender Kaz.
Jeg kender dig.
Jeg tænkte, du gerne ville vide, hvorfor vi gjorde det her.
For din saint.
Er han halvt så stærk som dig, klarer han sig.
Gid jeg kunne sige, han var, men…
Hvad med Tolya? Hvordan finder han os nu?
Medmindre han begynder at recitere digte for Zoya, klarer han sig.
Vi ved, hvordan vi finder hinanden.
Der er en udgang over jorden længere fremme. Saml de sårede og gå.
Du går med Nadia.
Der er et fort syd for Kribirsk, Zvedya.
Tag dertil og find Dominik Vertov.
-Men du har brug for mig. -Dumme pigebarn.
Hvor længe skal vi vente, før du viser os en vej ned?
Baghra?
Måske skulle jeg have ladet Aleksander dræbe os.
Genya!
Gudskelov.
Sikke en lettelse. Jeg vidste ikke… Hvad laver du? Hallo?
Det var en lettelse
at se dig.
Baghra.
Ikke just det lille palads, men her er vi.
-Du er grisha-læreren. -Hvalpeprinsen.
Jeg troede, du var en myte.
Ikke længere, min dreng.
Dette land er blevet ødelagt.
Men kan du rette op på det?
Hvad er der sket?
Hvem tror du?
Har Kirigan gjort det?
Hans nichevo'ya.
Genya.
Genya?
Genya Safin?
Grishaen, der forgiftede kongen?
Moi tsarevich.
Moi tsar. Han er din konge nu.
Nej, først ved kroningen,
hvor du stilles for retten for forræderi mod kronen og landet.
Nej.
-Hun samarbejdede med Darkling. -Hun overlevede.
Ikke alle var så heldige at undslippe det store palads.
Du har været væk i for mange år, Sobachka.
Men du ved, hvad din familie er i stand til.
Tvang han dig?
Jeg søgte aldrig hans opmærksomhed.
Kongen kan ikke betale for sine forbrydelser.
Du kan ikke straffe hende for det.
Er hun ikke længere loyal over for Darkling?
Se, hvad han gjorde!
Kirigan manipulerede hende, som han manipulerede os alle.
Du er sikker.
Som Ravkas kommende konge har du mit ord.
Og kan du udpege hans base på kortet,
sværger jeg, at når vi er klar til at rykke,
angriber jeg ham med alt, jeg har.
Neshyenyer på Ahmrat Jen er falsk.
Som vi fortalte dig. Kan du fortælle noget, vi ikke ved?
Ifølge mine kontakter er det blevet stjålet af en tyv kendt som Disciplen.
Han var tilbøjelig til at stjæle relikvier på sine jobs.
Så han er tyv og samler?
Og på pension.
Men han har sat et par værker til salg på det sorte marked.
Så vi må gå til hans hæler.
Ohval Saran.
Hun har en tebutik i Bhez Ju.
Vi må bestille gul krysantemumte for at snakke med hende.
Gul krysantemumte.
Det passer godt til riskiks med sesam.
Lad os snakke. Fortæl mere.
Du kunne ikke lade være, Jes.
Du har din frihed. Hvorfor vælger du det her?
Ikke for dig.
Men for sankta Alina.
Saints er underlagt skæbnen.
Jeg klarer mit eget pas.
Hvad har jeg gjort ham?
Passet. Han har gjort mig ældre end selv sidste gang.
Formelt set er du ældre end sidste gang.
Gudfader, skrækkeligt navn.
Hvad står der?
Kan du ikke læse det?
Jeg kan næsten ikke selv læse det.
Jeg bør pakke.
Undskyld.
Tak.
Tror du stadig, jeg kan opvække?
Med kun en hånd?
Du er stadig grisha.
Det kan intet ændre på.
Tak, Genya.
Naturligvis.
Genya, vent.
Genya!
Dig…
Vagter!
Du vil betale for, hvad du har gjort, dit uhyre.
I det mindste ligner du, hvad du virkelig er.
Spørg, hvad jeg gjorde.
Hvad?
Spørg!
Jeg smurte gift på min krop i ugevis.
Så hver gang han rørte mig,
hver gang han kyssede mig,
fik han en dosis.
Han skulle blot holde sig fra min seng.
Han var din konge.
Han var selv skyld i det.
Nikolai. Du hørte hende. Anhold morderen.
Nej.
Jeg er informeret.
Hun var under din beskyttelse.
Hun var tyende.
Og du, Ravkas moder.
Dine undersåtter burde være som dine børn.
Dem alle.
Jeg undskylder
på vegne af alle i Ravka
for alt, du blev udsat for.
Jeg vil ikke have din undskyldning.
Hvad…
Det kan ikke gøres om.
Jeg vil vide,
om du virkelig vil rette op på alt, der er ødelagt i Ravka,
eller blot gentage vores tidligere kongers fejl?
Moder, fader…
Vi håber, I har det godt, er udhvilede og mætte.
Da Skyggehavet bevægede sig, din tante…
Zoya, det gør mig så ondt.
Hvem har ikke mistet nogen?
Bare så I ved det,
bringer det ulykke ikke at ære de døde under Suntsa Sar.
Troede jeg på lykke, var jeg rig.
Jeg tager mig af de levende.
Plejer du ikke dine spøgelser, kommer de sultne tilbage.
Tebutikken må være åben.
Vil du smage?
Tolya, jeg skulle faktisk købe krudt.
Vil du med?
Jeg har altid elsket at shoppe.
Sprængstof?
Ja.
I to, det er tetid.
Genya, sig noget.
Jeg vil ikke have din skyld eller medynk.
Jeg sagde, du skulle gå, og det gjorde du.
-Jeg begik en fejl. -Du var bukket under.
Nej, jeg har afspillet det i hovedet.
Variationer af, hvad jeg kunne have gjort.
-Hvad jeg burde have gjort. -Ingen beregninger kan fikse det.
Du kan ikke fikse mig.
Du forstår ikke, hvordan det er,
og jeg kan ikke forklare dig det.
Der er mange ting, jeg ikke forstår, men jeg kender til metal.
Hvad kommer det sagen ved?
Din skønhed er din rustning.
Den er sårbar og blændværk.
Men inden i dig
er der stål.
Det er modigt og ukueligt og behøver ikke fikses.
Du skal ikke fikses.
Jeg burde aldrig have forladt dig.
David.
Hvordan fandt du os? Jeg har prøvet at finde ud af,
hvordan du fandt os så langt nede under jorden…
Det var Baghra. Hun gav mig styrke.
Til at søge velkendte hjerteslag.
Hvad har du gjort ved ham?
-Du har gjort noget dumt. -Nej.
Jeg sagde noget dumt.
Hvordan vil du rette op på det?
Hvis jeg vidste det, talte jeg ikke med dig.
Sjovt, du siger det. Der er et digt…
Det er opmuntring nok.
Hvad er det?
Det er rød fosfor.
Det er sjældent i Ketterdam, men når man blander det
med kaliumklorat, får man en kraftig eksplosion.
-Du ved, hvad man blander med hvad? -Det er kemi.
Og jeg havde en læremest… Erfaringsbaseret metode.
Med sprængstof?
Når stikprøverne er små nok,
er eksplosionerne håndterbare.
Du har alt det i hovedet og stadig alle dine fingre.
Du må være den klogeste fyr, jeg kender.
Tolya? Undskyld. Gider du hjælpe mig?
Hvad skete der?
Hvordan tror du, det smager?
Som te.
Ja. Men smager den af blomster?
Er den bitter? En anelse sød med smøragtige toner…
Varm. Og våd.
Gudfader.
Vi håbede, du kunne sætte os i kontakt med en af dine kunder, Disciplen.
Din udtalelse af vores sprog er imponerende for en ravkaner.
Du har sprogøre.
Min mand og jeg er fra Ketterdam, men min mor er ravkaner.
Min fascination af saintrelaterede artefakter stammer fra hende.
Mand?
Overraskende. Jeg troede, at kerch var mere kærlige.
Privat er han fyr og flamme.
Ikke sandt, Waffles?
Har "Waffles" et problem med min kulturs traditioner?
Kære. Vi er kommet hele vejen for det her.
Vores kontakt nævnte, at efter Disciplens tilbagetræden
har han skilt sig af med dele af sin samling.
-I leder efter noget bestemt. -Neshyenyer.
Neshyenyer er i Ahmrat Jen.
Vi har forstået, at det er falsk.
Det ved jeg ikke noget om.
Hvis vi nu siger, at Disciplen kan nævne sin pris?
Så siger jeg, at I har overraskende disponibel indtægt for tyve at være.
Vi er ikke tyve, men samlere.
Jeg genkender tyve, når jeg ser dem.
Vil I have sværdet, må I stjæle det fra Ahmrat Jen.
Brekker, træk vejret.
Du skulle følge efter hende.
Jeg kunne ikke forlade dig.
Ikke sådan.
Jeg ser ham steder, hvor han ikke er.
Hvordan?
Han kom til mig på Spinderokken, men han var der ikke.
Jeg kunne se ham, men hans krop var fysisk et andet sted.
Kom Aleksander til dig som en projicering?
David tror, at han har rester fra hjortens gevir i sin hånd.
Det ville opretholde båndet mellem jer. Han vidste, du havde Søpisken.
Jeg må bryde det. Jeg tror, han er omkring hvert hjørne
og jagter mig om dagen.
Den mentale bro mellem jer kan kun krydses, hvis du vælger det.
Når du tænker på ham eller han på dig, søger I hinanden.
Jeg søger ham ikke.
Du kender ham.
Han vil trænge ind i dine tanker, dit liv
for at overbevise dig om dine fejl.
Du kan ikke fjerne hjorten fra din krop.
Så du må blokere ham.
Aleksander.
Du virker overrasket over at se mig.
Det er jeg. Men det burde jeg måske ikke være.
Jeg burde have vidst, du var en dygtig elev.
Jeg indså, du havde ret.
Hvordan det?
Min opgave er større.
Nikolai!
Gudfader! Jeg var bange for, at jeg skulle fortælle Alina, du var død.
Hvor fandt min spejder dig?
Jeg fandt ham, da han kom op af en brønd.
-Og hvordan fandt du… -Hvor er hun?
Rolig, hun er i sikkerhed.
Du var den første, der så mig, som jeg var.
Du fik mig til at indse mine evner.
Ja? Og hvad med din stifinder?
Mal forstår ikke kræfterne, der vokser i mig.
Det kan han ikke.
Det er ikke hans skyld.
Jeg prøvede at advare dig.
At forklare dig det.
Der er og bliver aldrig andre som os.
Det forstår jeg endelig.
Jeg føler det.
Alina? Hvad laver hun?
Hun opsøger Aleksander mentalt
via hjortens forstærker.
Hun får loftet til at bryde sammen.
Alina! Vågn op! Se på mig!
Alina!
Jeg er lykkelig over, at du har opsøgt mig,
men hvad vil du?
Den ting, der forbinder os.
Du frygter den mere, end du indrømmer.
Jeg har frygtet alt, der er at frygte. Det gjorde mig stærk.
Jeg har forstået ting om kræfter, som det vil tage dig år at lære.
Men det handler ikke kun om kræfter.
Og mine ønsker?
Problemet med ønsker er…
…at de gør os svage.
Alina, se på mig.
Kom nu! Alina! Se på mig!
Gudfader! Jeg havde ham. Jeg havde brudt båndet, hvis ikke du havde distraheret.
Du og Darkling er forbundne.
Du har intet sagt.
Hvornår skulle jeg have gjort det? Du var her ikke.
For jeg blev pågrebet af den første armé. Vasily anholdt mig for desertering.
Da jeg undslap og kom tilbage, var der intet tilbage.
For han angreb, og det var et blodbad. Jeg måtte gøre gengæld.
Ved at udsætte dig selv for fare?
Jeg går til verdens ende for at beskytte dig og finde Ildfuglen,
og du går i kamp med Darkling.
Nu bliver du vred. Endelig.
-Hvad mener du? -Du sætter den ene fod foran den anden.
Mod Ildfuglen,
ned ad kirkegulvet og giver mig bort, som om intet gør ondt.
Det gør ondt!
Vær ærlig over for mig.
Du går i gåsegang uden videre.
Hvad skal jeg gøre? Du ræser afsted.
Hjort, Søpisk, Ildfugl, forlovelse, anden armé.
Gåsegang?
Jeg kan ikke følge med.
Og alt det læsser du…
Du ser ikke, hvor det fører hen.
Det fører til at redde Ravka og rette op på dette gudsforladte land.
-I hvor stor udstrækning? -Den nødvendige.
Kan det være anderledes?
Nej. Det er præcis det. Jeg måtte bare høre dig sige det.
Så du forstår, at du og jeg ikke går i gåsegang.
Du har ræset derudad, og jeg er langt bagude.
Og der bør du være, for du er bestemt til mere.
-Nej, Mal. -Nej.
Jeg skaffer dig Ildfuglen, andet kan jeg ikke tilbyde dig.
Ohval er ikke blot hæler.
Hun er Disciplen.
Hvad gav dig et praj?
Tekoppen. Da hun satte den ned, var det lydløst.
Og hendes hjerteslag viste ingen udsving. Hjertet slog som et urværk.
Så hun kan kontrollere sine hjerteslag og følelser.
Det er nyttige færdigheder for en tyv.
Gudfader!
Nu siger du, hvor sværdet er.
Ohval har det. Hendes tegn til servitricen om at spilde te bekræftede det.
Det er, som om jeg kender dig.
Og vil hun ikke sælge det til os, må vi selv tage det.
Da Nina og jeg havde bestilt te,
skyggede Inej medarbejderen, der skulle underrette Ohval.
Hun bor lige uden for byen. Da hun stoppede ved tebutikken,
lagde hun en bestilling på apoteket, som hun henter i aften.
Jeg overvågede hende hjemme. Der var kun hende.
Mens hun er ude af huset,
skygger Nina hende for at sikre, hun bliver væk.
Vi andre går ind og tager sværdet.
I kan ikke seriøst forvente, at jeg bryder ind.
Hvorfor tror du, vi er her?
Jeg er soldat, ikke tyv.
Hvorfor ellers have brug for forbrydere?
Der er langt mindre forskel, end du tror.
Spis nu bare dine valnødder.
Jeg tager med Nina.
Har I ikke brug for mig?
Zoya kan skygge Ohval.
Nina og Zoya venter på Ohval ved apoteket. Følger efter hende.
Hvis hun er på vej hjem, så skaf os tid. Distraher hende.
-Kan du føle hende hjerteslag herfra? -Det er som en metronom.
Du må glemme fjerdaneren.
Seriøst? Skal vi have den snak nu?
Nu er lige så godt som senere til at påpege, du spilder dit liv.
-På en Drüskelle. -Det er han ikke.
Sådan blev han opfostret.
De brænder os, Nina. Den slags had glemmer man ikke.
Du aflagde troskabsed til Ravka…
Ravka gav mig ikke valget.
Jeg fik chancen for at leve mit liv, og jeg greb den.
Vi greb den.
Matthias valgte mig, en grisha,
fremfor sin ed som Drüskelle.
For første gang valgte vi at være frie.
Nu er han i Helvedets Fort,
og du svigtede dit land, da det havde mest brug for dig.
Var det det værd?
Ny fange.
Pekka Rollins!
Vi har selskab.
Frisk kød!
Den mægtige er faldet dybt.
Kom.
Tak.
Se, der betragter jeg min bror, Demyan,
myrdet på denne mands ordre.
Ja! Slås nu!
På ham!
Jeg er Pekka Rollins.
Jeg dør ikke som offer for en nullert.
Angriber I mig, smadrer jeg jer.
Arbejd for mig,
og jeg opfylder jeres ønsker.
Om det er at gøre jeres familier rige,
fylde jeres maver
eller dyppe snablen.
Hvem er med?
-Ja. -Vi er med dig.
-Jeg finder en læge. -Nej.
Sørg for, jeg bliver begravet,
så mit lig kan blive ét med asketræets rødder.
Matthias, du må gå din egen vej
og nå frem med Djel.
Lover du det?
Det lover jeg.
Sol…
Demyan.
Jeg lover det.
Sig mig sandheden.
Dit bånd med Aleksander, hvad går det ellers ud på?
Jeg forstår ikke, hvad du mener.
Der er en forskel mellem ikke at forstå
og nægte at acceptere ubehagelige sandheder.
Da du var sammen med Aleksander, eksploderede du af lys,
som om det ikke kunne tæmmes.
Så hvad fortæller du ikke?
Du sagde, du ville lukke ham ude.
Det kan du ikke, før du accepterer det.
Jeg kan føle ham.
Mener du som en projicering? Kan han røre dig?
Det er mere end det.
Hver gang jeg bruger mine kræfter,
kan jeg føle ham.
Hans hænder på mig
får mig til at bruge dem.
Selv efter vi undslap Skyggehavet, og jeg skar geviret af hans hånd,
følte jeg ham.
Jeg ville ignorere det og lade det dulme med tiden.
Det gjorde det, da jeg havde Søpisken.
Dens kræfter føltes anderledes.
Jeg var anderledes.
Jeg følte mig…
…fri.
Kræfterne var vrede, men de var mine.
Kun mine.
Og så så jeg ham igen.
Stop ikke, fortsæt.
Det var, som om han stjal mine kræfter igen.
Som om Søpisken ikke længere var min, men også hans.
Hvorfor tænkte du det?
Han var årsagen til, jeg søgte den.
Uden ham havde jeg ikke taget Søpiskens liv eller kræfter.
Uden ham ville jeg stadig være korttegner.
Han var den første, der viste mig,
at jeg ikke blot var en tørvetriller fra Keramzin.
At jeg var grisha.
At jeg var stærk.
At jeg var bestemt til mere.
Mit barn.
Selv uden Aleksanders indflydelse er det sandt.
Men meget af det, jeg har gjort, og den, jeg er, skyldes ham.
Selv mine kræfter er bundet til ham,
manden, der manipulerede og forrådte Genya, forrådte Ravka…
Som forrådte dig. Antastede dig.
Aleksander er hundreder af år gammel, nær grænseløs i sin magt og dog
har en stump af en tøs overgået ham
igen og igen.
Du er den, du er, til trods for ham.
For din vilje er stærkere end hans.
Du finder kun fred, hvis du afslutter det, du har begyndt.
Opløs Skyggehavet, sigt på hjertet af Aleksanders værk,
og hel såret, han efterlod i dette land.
Jeg kan ikke gøre det uden Ildfuglen.
Jeg hjælper dig.
Ingen forelæsning om at forene forstærkere?
Den værste vederstyggelighed?
For to forstærkere siden havde jeg advaret dig om griskhed, magt.
Vederstyggeligheden ville være ikke at gennemføre det.
Hvor vil du lede?
Jeg ved, hvor jeg begynder.
Morozovas værksted eller det, der er tilbage.
-Du tager afsted med mine vagter i aften. -Ikke tale om.
Du vil være i sikkerhed, langt fra kamp og Darklings rækkevidde.
-Det bliver godt for dig. -På hvilken måde?
Jeg er dronningemoderen.
Jeg hører til på paladset hos dig, ikke i et kloster.
Din tid som dronning er slut.
Nu er det på tide, at du hviler dig som fortjent.
Jeg beder dig, Milen'kiy.
Jeg har kun dig tilbage.
Jeg ved, at trods din rang har livet ikke altid været let.
Du valgte ikke at gifte dig med kongen
eller ensomheden, der fulgte med rollen som dronning.
Men intet retfærdiggør de valg, du traf.
Jeg beklager.
Skal Ravka ændre sig, må det begynde med mig.
Du er i stand til stille selvfordybelse.
Bare rolig.
Jeg afslører det ikke.
Men det er lidt af en lettelse.
Jeg er blot et menneske.
Flot og fantastisk modig, men dog…
Dog?
Hvordan går det?
Med Mal?
Han har aldrig forladt mig sådan før.
Han elsker dig.
Det ser selv jeg.
Jeg må gå.
Ildfuglen.
Skal jeg virkelig selv samle tropperne på Zvedya?
"Du må fokusere på den aktuelle opgave:
At redde Ravka."
Jeg elsker, når du citerer mig.
Dit lykkekompas.
Du afviste smaragden.
Det er en ny undskyldning for at lede efter mig.
Du får det hurtigt igen.
Det bliver svært, men savn mig ikke for meget.
Umuligt.
General?
Ryd den første armés lejre.
Forstået.
Vi refokuserer indsatsen.
Hvad med solopvækkeren?
Hele verden vil høre det, når jeg får hende til at skrige.
Huset er traditionelt.
Det har en særlig plan.
Vi kommer ind gennem forhaven, forværelset,
gårdsplads, stuen.
Vi gennemsøger alt.
Hvornår starter vi?
Døren er åben om fem minutter.
Og hvis Ohval udløser alarmen, har vi to minutter til at komme væk.
Selv hvis hun kommer hjem før tiden, kan vi ikke gå uden sværdet.
Ravkas fremtid og min løn afhænger af det.
Det ved jeg.
Der er mere end Ravkas fremtid på spil.
Fejler vi, vil Shu Han, Fjerda, Ketterdam og hinsides
føle tyngden af Darklings angreb.
Der er ikke så lidt på spil.
-Husk at blive inden for synsvidde. -Husk at følge med.
Jeg beklager det, jeg sagde på Dregs Club.
Jeg vidste ikke, du ikke kunne læse.
Jeg vidste det ikke. Du er så klog…
-Gider du stoppe? -Med hvad?
Med at nedværdige mig.
Jeg hader det.
"Wylan, det er utroligt, du har alle de ligninger i hovedet."
"Det er så klogt."
Jeg siger bare, du ikke skal skamme dig.
Du siger, hvordan jeg skal tackle min skam,
når du skjuler det, der gør dig speciel.
Mit ansigt? Jeg…
Jeg taler om, at du er grisha.
Jeg har set, hvordan du skyder.
Klaverstrengen reparerede ikke sig selv.
Jeg forstår ikke, hvorfor du skjuler det.
Du er zemeni. Zemeni mener, at grishakræfter er en velsignelse.
Hvorfor skjule det?
Det er en forbandelse.
Og du aner ikke, hvad det har kostet mig.
-Jeg ville ikke… -Jesper.
Vi rykker ind. Luk dørene bag jer.
Nina!
Spred jer.
Jeg mærker hjerteslag.
-Jeg troede, huset var tomt. -Det er svagt. Længere inde i huset.
Uigennemtrængelig.
-Karmene er lavet af metal. -Durast-fremstillet.
Udover dig, din mand og suli-pigen,
hvor mange er I?
Jeg ved ikke, hvad du taler…
Det lyder ikke godt.
Der er noget i luften.
Sådan her dør vi.
Er du okay?
Hvad skete der?
Ohval.
Hvor er hun?
Troede du virkelig, jeg ville forsvinde, brormand?
Tekster af: Maria Kastberg