Na pozornici ste
i ne znate scenarij ili ne znate što radite.
„Ne zaslužuješ to.
Nećeš uspjeti.”
Znate, stalno morate biti na razini zbog čega vam je jednostavno mučno.
Katkad samo poželite pobjeći.
U situaciji sam koja je potpuno nerealna.
Ostvarila mi se
na bini u Leedsu.
Ljudi jednostavno čekaju da sjebem.
ČETVRTI DIO: PREKINUTI ZAČARANI KRUG
Jučerašnja snimka Leedsa
zahtijevala je mnogo probavljanja.
Osjećam kao da me danas tišti. Radilo se o dugoj automobilskoj nesreći.
Kako su dani prolazili, baveći se tim procesom, čini se da sam...
Da sam...
Tamna noć duše pretvorila se u produljeni vikend.
2007.
Zdravo.
Baš je osebujno.
Ovo snimanje. Nemam jebenog pojma što radim.
Ali... to je moj život.
Već sam snimio jednosatni blog s ovom kamerom u ovoj sobi,
no nismo uključili mikrofon.
Bio bi dobar za ljude koji čitaju s usana.
Ne sjećam se ovoga.
- Uopće? - Da.
- Koja je to godina? - Dakle, ovo je 2007.
2007.
Ne sjećam se
ničega
u vezi s ovime.
Odmah mi je neugodno gledati snimku iz nekog razloga
jer odašiljem neku energiju da...
Nešto ne štima.
Ovaj videoblog pretvorio se u nešto što nisam zamišljao.
Sad se sjećam toga.
Danas sam počeo pisati pjesmu
i zove se „Don't Tell Anybody I'm Jesus”.
Malo nalikuje na svetogrdnu „Mac The Knife”.
Posrnuo sam.
Eto gdje sam.
Zamijenite bateriju.
Ovisan o prepisanom metamfetaminu.
Nije uključen?
...oksikodon, amfetamin, hidrokodon s paracetamolom,
morfij.
Znate, najveći hitovi.
Ti bokca. Ne znam vidite li modricu ispod moga oka.
Sukobio sam se...
s podom u kupaonici.
Poskliznuo sam se i potrgao gumbe za svjetlo.
Kako se zovu? Gumbi za svjetlo?
Prekidači.
Ustao sam usred noći i otišao na zahod,
no noge me nisu slušale jer sam uzeo mnogo toga.
Doslovno nisam shvaćao kako se rabiti nogama,
no trebao sam na zahod, pa sam se srušio i udario o zid.
Odlučio sam i da nisam sposoban za odnose.
S nekom sam, no onda vidim neku drugu i pomislim:
„Želim je.” Robujem željama, ja...
Trebam
sve.
Što se tiče mojih partnerica, radi se o klasičnoj priči.
Rock zvijezda koja spava s grupi ili obožavateljicom.
Znate, nisam prvi, a neću biti ni posljednji.
Prijatelj mi je predložio da izađem s jednom osobom,
njegovom bliskom prijateljicom. Proguglao sam je
i pomislio: „O, da!”
Pozdravite ljupku Aydu Field.
- Zdravo. - Da.
Zdravo!
Zapravo sam se jako dobro osjećala kad sam upoznala Roba.
Bila sam pozvana na otmjenu večeru.
Pitala sam ga: „Želiš li ići sa mnom?”
„Radije bih si iskopao oči.”
„U redu, to je oštar odgovor.”
Rekao je: „Nađimo se poslije.” Odgovorila sam: „U redu.”
Svratila je do moje kuće poslije otmjene večere.
Taman sam otpravio dilericu s kojom sam u to vrijeme spavao.
Kuća je u potpunom mraku. Nema svijeća. Nema svjetla.
Pomislih: „Ovo je čudno.”
Samo smo sjedili i razgovarali. Nemamo ništa zajedničko.
Pomislih: „Ništa od ovoga.
Bolje da je vratim na večeru s koje je došla.”
Nisam imala pojma
da će me se Rob otarasiti na toj večeri.
Valjda smo počeli... Možda jer smo prihvatili činjenicu
da nismo jedno za drugo i da je susret loše prošao,
opustili smo se jedno pred drugim.
Zbijali smo šale u autu. Pomislila sam: „O, smiješan je.”
Pomislio sam: „Ući ću na pet minuta.”
U jednom smo se trenutku smijali
i ne mogu vam ni reći što se dogodilo, bilo je kao da se svemir otvorio.
U jednom sam trenutku osjetio kao da je poznajem oduvijek.
- Valjda sam ga odlučio ignorirati. - Rob je odjednom rekao da mora na zahod.
Čekala sam ga.
„Bože. Ne kenja valjda?”
Onda sam uzeo koku.
Imam taj tik. Nešto poput...
Pomislih: „Idem vidjeti što se dogodilo.”
Eno ga, korača. Povratio je i kljuca.
Pomislila sam:
„Moramo ići.”
Završila je kod mene i njegovala me.
Onda smo cijelu noć razgovarali.
Mislim da mi je objasnio da je jako dugo apstinirao.
Radilo se samo o recidivu.
To je bio moj ulaz u ovisnost.
Probat ću se sjetiti
što sam ono govorio.
Ne biste primijetili promjenu osobnosti,
no odjednom bi povratio gledajući TV.
„Robbie Williams je glazba
za ljude koji ne osjećaju.”
Nisam bila upoznata sa slučajevima u kojima se netko drogira
i ima problem koji je smrtonosan.
„Robbie je laktaš šoubiznisa.”
Zločeste, ružne, žučljive besmislice
o tome da je „Robbie Williams loš vic.”
Sjećam se da mi je to bilo strašno jer mi se odjednom...
Stvarno mi se jako sviđala ta osoba.
Mrzim li onda glazbu?
To ja radim?
„Za mene je Robbie Williams zločin protiv glazbe.”
„Ono što ne volim kod glazbe... Puni ste gnjeva.”
Jebeno mrzim...
Stvarno mislite da je Bog ponosniji
na Bobbyja Gillespieja
ili Garetha Gatesa?
...želi me zapaliti.
Meta za mržnju.
Bio je ta nevjerojatno problematična duša
koja je bila rock zvijezda u nekoj drugoj državi
i očito sjebana zbog toga. Bio je u totalnom rasulu,
a opet osoba za mene. Jebena srodna duša.
...nisam znao tko sam, jebote.
Da, mislim, to...
Taj pogled ne nalikuje momu.
Shvaćao sam što si radim.
Nije me bilo briga.
I osjećao sam
da bi bilo najbolje da preminem.
Nije me bilo briga i bilo bi u redu.
Tamo vas ovisnost odvede.
To je krajnja točka.
Prirodna progresija
misli
„Hajdemo vidjeti dokle možemo dogurati.”
„Njegova je glazba za ljude koji ne osjećaju.”
Ono što bi me uništilo učinilo me i uspješnim.
Ogromno. Više.
Dirni vatru. Dirni gumb. Rini kad piše „povuci”.
Sve mi je to dalo karijeru,
no to ima i lošu stranu.
Ovisi kojeg vuka hranite.
Moram umirati kako bih se promijenio.
Umri ili prestani raditi što radiš.
Sjećam se da sam ga nazvala u dva sata.
Pitao me: „Voziš?” Odgovorih: „Na autocesti sam.”
„Nazovi me kad dođeš kući.”
Rekao sam joj: „Stigao je moj menadžment,
održali su intervenciju i odvest će me na rehabilitaciju.”
Rekao je: „Ne mogu biti u odnosu.
Moram ozdraviti.
Ne možemo biti zajedno. Moramo prekinuti.” Pomislih...
Shvaćala sam
jer sam vidjela je loše. Sjećam se da sam pomislila:
„Samo želim da se oporaviš. Pod svaku cijenu.”
Bila sam tako potištena. Bio mi je srodna duša,
a zatim je nestao.
Robbie Williams će se na 33. rođendan probuditi na odvikavanju.
Naslovnice vrište ovo jutro.
Pune su tragedije koja u stopu prati
Williamsa i njegov buran životni stil.
Novine tvrde da je na odvikavanju
kako si ne bi učinio nešto nažao.
Nakon što je priznao ovisnost o koktelu lijekova na recept,
morao je otići na odvikavanje prije nego što, svojim riječima,
ne učini „neku glupost”.
Odvikavanje.
Nije to ladanjski klub.
Radi se o bolnici.
Neki ljudi zamišljaju odvikavanje kao zdravstveno utočiste.
Ne radi se o tome.
Okruženi ste
drugim ljudima koji su potpuno depresivni
i koji su si jednostavno sjebali živote.
Shvaćanje prirode onog što si i tko si.
Ovisnik.
Odvikavanje je prekinulo začarani krug ovisnosti.
Dalo mi je trenutak za rekalibraciju i da vidimo mogu li živjeti.
Profesionalno sam toliko eksplodirao
da sam se jedino mogao zaštititi
tako da se maknem od toga.
Ako ne započnete proces,
onda vas proces rijetko nađe.
2008.
U ovom periodu života znam da sam u mirovini.
Spuštam branu.
Pokušavam otresti pop zvjezdanu prašinu.
Ponovno sam prohodao s Aydom.
Sjećam se da smo otišli u Maroko,
Egipat.
Pomislih: „Trebao bih posjetiti sva mjesta
u kojima sam nastupio, ali ih nikad nisam obišao.”
Sjećam se da je moj prijatelj Calvin načinio Aydinu fotografiju.
Plesala je na nečemu.
Samo se sjećam da sam pogledao fotku i pomislio:
„Koja životna snaga.
Koji duh.”
No sjećam se te fotografije.
Urezala mi se u um.
Došlo je do učvršćivanja odnosa s budućom ženom. Ali...
da ste me pitali što sam tada radio, ne bih vam znao odgovoriti.
Otvorilo se dovoljno prostora između mene i moje karijere...
da se zaljubim.
2009.
ENGLESKA
- U redu. - Daj nju.
- Oponašat ću Saru. - Oponašaj Saru.
- Oponašat ću Saru. - Oponašaj je.
Izgubila sam 43 cm u licu.
Sedam samo u jamicama. Sve vrijeme jedući tortu od sira.
- Jako dobro. - Volim kremastu hranu.
Stvarno kremastu.
- To je nevjerojatno. - Nije li?
Znam, nije li čudno?
Sad normalan izraz...
- Vrati na staro. - „Vrati na staro.”
- Stvarno... - To je nova igra. Vrati na staro!
- Nemam pojma kako sam razvila taj talent. - Ne.
Možda je tomu tako jer možeš nagurati više sljezovih kolačića u usta?
Ima sve, čovječe.
Luckasta
i ne shvaća se ozbiljno i pametna i prekrasna.
Zbog nje se osjećam sjajno, znate?
Kad gledate snimku, očito je
da se događa nešto stvarno posebno.
Baš je kul.
- Znaš zašto mu se to ne sviđa? - Zašto?
- Mora pobijediti u svemu. - Radio je što i ona.
- Ovo je radio... - Da, ovo...
- Probaj. - Hajde ti i gledaj Roba.
Hajde, Cugeru, možeš ti to.
Vidi najbolje u meni, a ja vidim najbolje u njoj.
Jebi se.
- Dušo, znaš da volim mnogo jesti? - Da.
To je lice budućnosti.
Da, vidjela si moje, pa je u redu.
Dakle, nisam se ničim bavio
tri godine.
Izgubio sam moći. Nestala je čarolija.
Svanulo mi je da mi treba svrha.
Da trebam biti kreativan i imati glas.
Ovo je Robbie Williams. Ovime se bavim u životu.
Baš ovime.
Pjevam. Pišem pjesme.
I rođeni sam zabavljač.
Hvala Bogu na Aydi.
Utjeha i sigurnost i utočište i...
Sve dobro.
Dala mi je dovoljno prostora kako bih to mogao ostvariti.
Baš si lijepa, zar ne?
Baš jesi! Malo se šepuriš za nas?
U pravoj smo kući? Nadam se da jesmo.
Lijepa cura.
- Kako ćeš nazvati novi album? - Reality Killed the Video Star.
Ili Il Protagonista.
Ili PoliteBox jer se prošli zvao RudeBox . Ding When You're Ding-Dong Dingin'.
Ili... Koja su bila dobra imena, dušo?
O, da. Robbie Williams and the Cock of Justice. Sviđa mi se to.
Malo će potrajati,
ali Reality Killed the Video Star bio je nesiguran korak natrag
u javni život.
Nakon albuma RudeBox
krenuo sam u veoma sigurnom glazbenom smjeru.
Moram se sabrati
i stvarno dobro promisliti o tom jebenom albumu.
Ili će mi se karijera urušiti.
„Nađi hit, bucko.”
Trevor stoji iza mnogo albuma koje volim.
Svi s kojima sam radio i ja znali smo da smo u sigurnim rukama.
- Da, nije loše. - Nije loše.
- Nije loše, da. - Da.
Mislim da nikad nisam bio
toliko nesiguran kao pri tom povratku.
Vraćanje na mjesto nesreće.
PUSTINJA MOJAVE
Izašlo je priopćenje...
u kojem piše da se novi album zove
Reality Killed the Video Star.
I...
Drugi je najčitaniji članak BBC Newsa.
To je kul.
I navodno je eksplodirao broj posjeta mrežne stranice.
Jako sam sretan.
Drugi dan. „Bodies.”
Tri sam godine bila s Robom prije stvarnog upoznavanja s Robbiejem.
Robbie je potpuno drukčija osoba.
Bila sam uzbuđena zbog njega, no i malo zabrinuta
jer ne znam kako je to kad te gleda 80 000 ljudi
svake večeri i što to čini nečijoj psihi.
Moram ponovno zajahati tog divljeg konja
koji me stalno zbacuje.
Da, čudno je. Nisam niti pjevao niti plesao tri godine.
Prošli me put taj divlji konj tako zbacio da sam slomio vrat.
Što će mi sad učiniti?
Vratio se, i to sa stilom.
Jedan je od najvećih zabavljača kojeg je ova država imala. Volimo ga.
Ovo je gospodin Robbie Williams.
Kad sam se vratio 2009.,
izveo sam „Bodies” na The X Factoru
i jednostavno sam se skroz uspaničio.
Kako ste?
Robbie se nije pojavio.
Umjesto njega je došao
svakodnevni Rob.
Kakvo zadovoljstvo.
Jednostavno se nisam imao za što uhvatiti kako bi sve imalo smisla dok sam nastupao.
Sve mi se činilo potpuno neprirodno i strašno.
Nisam mogao sakriti da me jednostavno sve preplavilo.
Svidjelo mi se.
Sjajna publika. Kakva fantastična publika. Hvala!
Sve to u Leedsu ostavilo je trajni trag
koji me psihološki oštetio.
Jednostavno nisam siguran ni u što i ni u koga.
Osim Ayde.
Tako mi je neugodno u vlastitoj koži.
Robu su vrata uvijek otvorena.
Ako će mu nekad biti dosadno dok smo na turneji.
Ako sjedi kod kuće i želi doći i otpjevati pjesmu,
i više je nego dobrodošao. Imamo spreman rezervni mikrofon za njega.
Raspao se jedan od najvećih britanskih boy bandova Take That.
No okupili su se deset godina poslije, samo bez Robbieja Williamsa,
i opet su na vrhu ljestvice.
Pogledao sam turneju The Circus. Nisam nikad vidio bolji šou.
I nevjerojatno me to uzbudilo.
Pojavila se prilika za koju sam pomislio...
„Opa, želim to iskusiti.”
Postoji razlog zašto sam otišao ljut iz benda.
Želim da znate da ću vjerojatno biti malo tih.
Malo sam nervozan i prestravljen, i to već nekoliko dana.
I želim...
Daj si vremena. Nama su trebale četiri godine.
Trebao si nas vidjeti kad smo se prvi put okupili.
Trebalo nam je da se opet upoznamo, zar ne?
Moja se ljutnja raspršila i nestala.
Ostala su samo četvorica momaka u sobi
i ubrzo sam shvatio da me vole i da ja njih volim.
- Meni se to čini... - Bit će prekasno...
...kao krasan trenutak da te predstavimo, pozdravimo.
„Naš prijatelj Robbie.” I krećeš.
Sjećam se sastanka s menadžmentom,
tad su to bili Dave i Tim. Imali su prezentaciju.
Jednostavno su rekli: „Dobro, u redu.
Da odeš sam na turneju zaradio bi ovoliko.”
Radilo se o nevjerojatnim sumama novca.
„Dobit ćeš ovoliko ako ćeš raditi s Take Thatom.”
I rekao sam im:
„Momci,
svejedno ću se pridružiti Take Thatu.”
„U redu.”
Kad sam u Take Thatu,
pokraj mene još su četiri tijela koja mi olakšavaju teret nošenja
s pozornošću.
Doista mi je pomoglo vraćanje u bend.
Vinulo me opet u visine.
Pomoglo mi da se sakrijem u javnosti. Kamufliran, ali viđen.
Velika je Britanija bila naša to ljeto.
Osjećah se kao pop zvijezda Williams.
I vraćanje u bend
bio je presudan dio mog putovanja
do točke u kojoj sam sad.
Dokle sam stigao i što se otad dogodilo mojoj karijeri...
jest čudo.
Ono zbog čega sam se često osjećao sigurnim,
bez obzira na drvlje i kamenje ili što mislim o sebi u svojoj glavi,
nevjerojatna je publika koja me dolazi gledati.
Publika me štitila tijekom godina.
Smiješno je da što sam stariji, to me više dirne
kad netko kaže: „Baš sam uživao na tvom koncertu.”
Kad smo to učinili zajedno.
Shvatili smo se i stvorili trenutak
koji će zauvijek ostati urezan u naše duše i naš duh.
I veoma sam zahvalan da smo mogli podijeliti to iskustvo.
Kakav ti je bio ovaj proces?
Bilo je teško za gledanje. No osjećam se dobro...
jer je bilo dosta neozbiljnosti, humora i luckastog ponašanja.
Bilo je blagosti...
na ovim snimkama koju nisam očekivao vidjeti.
Katarzično je.
Odšetat ću odavde
emotivno lakši nego što sam bio.
Mogu to staviti sa strane i ići dalje.
Malo se više prihvaćam i volim.
To je značajno, čovječe.
Jest, poprilično.
Nisam osjećao da ću se tako osjećati na kraju ovoga.
Sad sam drukčija osoba.
Hvala Bogu.
Završetak je sretan.
Barem za mene.
Mislim da su prazninu u obliku Boga ispunili četvero djece i supruga.
Dobro.
Čista petica.
- 'Jutro, ljubavi. - 'Jutro, dušo.
- Želiš li nešto? - Ne, hvala.
Sve štima.
U redu, odjenut ću ovo.
Tatica mora na avion, Beau-beaus.
Zašto?
- Mora na posao. - Ja želim na avion.
Želiš s taticom na posao avionom?
- Da. - Pjevat ćeš?
- Što ćeš pjevati? - Što ćeš pjevati?
Sretan ti rođendan
- Daš mi oproštajni zagrljaj? - Dam.
- Volim te. - Dobro.
Tko te voli?
- Mamica. - Da!
Tko te još voli?
- Ti! - Da.
Da, volim te.
Toliko te volimo, Beau-beaus.
Da.
Tko tebe voli?
Tatica.
- Tko tebe voli? - Mamica.
Cijeli mi je dan kamen u želucu.
Čeka me najdulje izbivanje od kuće do sad.
Mrzim to.
No osjećam se sretno
znajući što mogu pružiti svojoj djeci i supruzi.
Daje mi svrhu, a to mi treba.
Tede, dođi me zagrliti. Mamice, pozovi Charlieja.
Charlie!
- Dođi, Charlie. - Evo ga.
- Gdje je Coco? - Volim te, kompa.
- Hoćeš li otići po Coco? - Pogledaj me. Jako sam ponosan na vas.
- Moraš ići? - Da.
- Volim te, cugere. - Volim vas, ekipo.
2022.
Tko zna što slijedi.
No sad shvaćam da je ovo doba
zapravo zlatno doba i da se valjda nikad dulje nisam ovako osjećao.
Sad živim drukčiji život.
Živim na drukčiji način.
Prihvaćam svoj život.
Niti mu se odupirem niti se borim protiv njega.
I otkrio sam kako živjeti unutar njega.
Ugodno mi je.
Otac sam četvero djece u braku s voljenom ženom.
Na putu sam da postanem stvarno sretan.
Čuda koja su mi podarena u ovom životu...
tako su bogata
i tako nevjerojatna
da trebam i želim
biti sposoban
otkriti kako u tome uživati
kako god znam i umijem.
Sad je drukčije.
Koji užitak. Koja veličanstvena pustolovina.
Prijevod titlova: Ivan Markota