Jste na pódiu
a nevíte, co dělat, nebo nevíte, co děláte.
„Nezasloužíš si to.“
„Nezvládneš to.“
Když člověk musí podávat výkon neustále,
z toho se pak svírá žaludek.
Někdy chce člověk prostě utéct.
Jsem v naprosto nereálné situaci.
Stalo se mi to
na pódiu v Leedsu.
Lidi jen čekají, až něco poseru.
ČTVRTÁ ČÁST VYKROČIT ZE ZAČAROVANÉHO KRUHU
Včera s tím Leedsem
jsem si toho musel hodně prožít.
Mám pocit, že si to nesu ještě dnes. Jako prodloužená autonehoda.
Jak šel den za dnem, zdálo se, že v tom procesu...
Že se moje...
Temná hodinka se změnila na prodloužený víkend.
Ahoj.
To je dost gonzo.
Tohle natáčení. Netuším, co dělám.
Ale... To je můj život.
Už jsem natočil hodinový blog tady a na tuhle kameru,
ale nezapnuli jsme mikrofon.
To by se hodilo těm, co odezírají ze rtů.
Tohle si nepamatuju.
- Vůbec? - Ne.
- Který rok to je? - Je to rok 2007.
2007.
Nepamatuji si
z tohohle
vůbec nic.
Je to hned nepříjemné sledovat,
protože ze sebe vnímám takovou energii, že...
Nejsem v pohodě.
Tenhle video blog se změnil v něco, co jsem nečekal.
Už si na to vzpomínám.
Dnes jsem začal psát píseň,
jmenuje se „Nikomu neříkejte, že jsem Ježíš.“
Je to jako „Mack The Knife“, ale...
rouhačská.
Zase v tom lítám.
Tak na tom jsem.
Vyměňte baterii.
Závislý na
speedu na předpis...
Není to zapojené?
...OxyContinu,
na Adderallu, Vicodinu,
na morfinu.
Však víte, ty největší hity.
Do prdele. Nevím, jestli vidíte toho monokla.
Měl jsem drsnou hádku s...
podlahou v koupelně.
Uklouzl jsem
a trefil jsem knoflíky světel.
Jak se jim říká? Knoflíky světel?
Vypínače světel.
V noci jsem vstal a šel na záchod
a nohy mi nefungovaly, měl jsem v sobě spoustu věcí.
Doslova jsem nevěděl, jak ovládat své nohy.
Ale potřeboval jsem na záchod, spadl jsem a narazil na zeď.
Taky jsem se rozhodl,
že se nehodím do vztahu.
Jsem s někým a pak vidím někoho jiného a říkám si:
„Toho chci.“ Já pořád něco chci...
Potřebuju
všechno.
A ohledně toho, s kým spím,
je to klasika,
rocková hvězda, co spí se svými fanynkami.
Nejsem první, kdo to dělá, ani nebudu poslední.
Kamarád mi navrhl, ať jdu na rande s jednou holkou,
byla to jeho dobrá kamarádka, já si ji vyhledal
a říkám si: „Ty jo!“
Přivítejte půvabnou Aydu Fieldovou.
- No ahoj. - Jo.
Ahoj!
S Robem jsem se setkala, když jsem na tom byla dobře.
Šla jsem na večírek.
Tak jsem ho pozvala: „Půjdeš tam se mnou?“
On na to: „To si radši píchnu nůž do oka.“
Já říkám: „To je drsná odpověď.“
On na to: „Setkáme se pak.“ A já na to: „Tak jo.“
Přijela po tom večírku za mnou domů.
Zrovna jsem vyprovodil svou dealerku, se kterou jsem tehdy spal.
Celý dům byl úplně tmavý. Žádné svíčky ani světla.
Říkám si: „To je divný.“
Tak jsme seděli a povídali si. Neměli jsme nic společného.
Říkám si: „Tohle nefunguje.
Radši ji odvezu zase na ten večírek.“
A já netušila,
že mě Rob na tom večírku nechá.
A my jsme začali... Možná proto, že jsme to vzdali
a přijali jsme, že se k sobě vůbec nehodíme,
tak jsme se úplně uvolnili.
Dělali jsme v autě vtípky. A já si říkám: „On je vtipnej.“
A já si říkám: „Zajdu tam na pět minut.“
A v jednu chvíli jsme se smáli
a nevím, co se stalo, ale jako by se nám otevřel vesmír.
V jednu chvíli jsem měl pocit, že jsem ji znal vždy.
Asi jsem to prostě ignoroval.
A najednou Rob řekl, že potřebuje na záchod.
Já tam čekám.
A říkám si: „Proboha. On tam snad kadí?“
Dával jsem si kokain.
Měl jsem takový tik. Bylo to...
A říkám si: „Půjdu a uvidím, co se stalo.“
A on tam byl, chodil sem a tam. Zvracel a ještě hekal.
A já říkám:
„Musíme jít.“
Nakonec šla se mnou a starala se o mě.
Celou noc jsme si povídali.
Asi mi řekl, že už je dlouho čistý.
A že má zrovna relaps.
To byl takový můj úvod do závislostí.
Zkusím si vzpomenout,
co jsem to říkal.
Nevšimli byste si změny jeho chování,
ale najednou začal zvracet při sledování televize.
„Robbie Williams je hudba
pro lidi, co necítí.“
Nevěděla jsem, že někdo může brát drogy,
že to může být problém a že to může být smrtelné.
„Robbie: hazardér v šoubyznysu.“ Jo.
Ten hnus, sžírající sračky,
že „Robbie Williams je špatnej vtip.“
Pamatuju si, že to bylo děsivé, najednou jsem...
Měla jsem
toho člověka opravdu ráda.
Takže nesnáším hudbu?
To dělám?
„Robbie Williams je zločin proti hudbě.“
„Co na hudbě tak nemiluju... Máš tolik nenávisti.“
Já kurva nesnáším...
Opravdu si myslíte, že Bůh je pyšnější
na Bobbyho Gillespieho
nebo Garetha Gatese?
...chce mě zapálit.
Jeho nenáviďte.
Byl taková utrápená duše,
nějaká rocková hvězda v jiné zemi,
zjevně ho to zničilo a byl úplně ztracený,
a přesto je tak moc
můj člověk. Je moje spřízněná duše.
...nevěděl jsem, kdo jsem.
Jo, chci říct,
tenhle pohled
nevypadá jako můj.
Tušil jsem, co si dělám.
A nezajímalo mě to.
A byl tam pocit,
že by bylo lepší, kdybych umřel.
Bylo to jedno, nevadilo by mi to.
Až tam vás dovede závislost.
Tam to skončí.
Tam přirozeně směřuje
postoj:
„Zkusíme, jak daleko se dá zajít.“
„Hudba Robbieho Williamse je pro ty, co necítí.“
To, co mě zničilo, mi také pomohlo k úspěchu.
Větší. Víc.
Sáhni na plamen. Zmáčkni to. Zatlač, když tam stojí „K sobě“.
Všechny tyhle věci mi daly mou kariéru,
ale má to i špatnou stránku.
Záleží na úhlu pohledu.
Abych se změnil, tak musím umírat.
Umřít, nebo přestat dělat to, co dělám.
Pamatuju si, že byly dvě ráno a volala jsem mu.
A on říká: „Ty řídíš?“ Já na to: „Jsem na dálnici.“
A on: „Doma mi zavolej.“
Řekl jsem jí: „Přišli moji manažeři
a že to tak dál nejde a odvezou mě na odvykačku.“
A řekl: „Nemůžu být ve vztahu.
Musím se zlepšit.“
„Nemůžu s tebou být. Musíme se rozejít.“ A já...
Já jsem to chápala,
protože jsem viděla, že na tom není dobře. A říkala jsem si:
„Jen chci, aby ti bylo líp. Udělej, co je třeba.“
Byla jsem zdrcená. Byl moje spřízněná duše
a najednou byl pryč.
Robbie Williams se ráno svých 33. narozenin probouzí na odvykačce.
Dnes titulní stránky neminete.
Jsou plné tragédie, která je důsledkem
Robbieho bouřlivého životního stylu.
Říká se, že nastoupil na odvykačku,
aby si nějak neublížil.
Přiznal, že je závislý na koktejlu léků na předpis,
že musí na odvykačku, než podle svých slov
udělá „nějakou hloupost“.
Odvykačka.
To není venkovský klub.
Je to nemocnice.
Někdo si odvykačku představuje
jako ozdravný pobyt.
Tak to ale není.
Jste obklopeni
lidmi, kteří jsou v obrovské depresi
a úplně si zničili život.
Pochopit základ toho, kým a čím jsem.
Závislý.
Odvykačka přerušila nekonečný kruh závislosti.
Dalo mi to chvíli, abych se nadechl
a zkusil zase žít.
Moje kariéra byla tak velká,
že jediné, co jsem mohl udělat, abych se zachránil,
bylo od ní odejít.
Když ten proces nezačnete sami,
tak si vás
jen zřídka najde sám.
V tomto období jsem věděl, že jsem v důchodu.
Vypustil jsem přehradu.
Snažil jsem se svléct kostým
popové hvězdy.
Dali jsme se s Aydou zase dohromady.
Pamatuji si, že jsme jeli do Maroka,
do Egypta.
Říkal jsem si, že musím jet na místa,
kde jsem byl pracovně a vlastně je neviděl.
Pamatuju si, jak můj kámoš Calvin fotil Aydu.
Tancovala na nějakou hudbu.
Pamatuju si, že jsem se díval na tu fotku a říkal si:
„To je ale životní síla.
To je energie.“
Ale tu fotku si pamatuji. Je...
Vypálená do mé mysli.
Vztah s mou budoucí ženou se utužoval. Ale...
Kdyby ses mě zeptal, co jsem tehdy dělal,
netušil bych to.
Mezi mnou a mou kariérou vznikl prostor,
abych se mohl zamilovat.
WILTSHIRE, ANGLIE
- Jo. - Předveď ji.
- Udělám Sarah. - Udělej Sarah.
- Tak Sarah. - Udělej Sarah.
Zhubla jsem 44 centimetrů v obličeji.
Osm cenťáků v ďolíčkách. A přitom jsem jedla cheesecake.
- Výborný, - Miluju tučný.
Fakt miluju tučný.
- To je neuvěřitelné. - Že jo?
Fakt, není to divný?
Už přestaň.
- Udělej ji zas. - „Udělej ji zas“!
- To je fakt... - Je to nová hra. Přestaň!
- Netuším, jak jsem získala ten talent. - To ne.
Myslíš, že to je proto, že nacpeš do pusy víc marshmallownů?
No teda, má to všechno v sobě.
Je bláznivá,
nebere se vážně, je chytrá a krásná.
Cítím se s ní skvěle,
víš?
Když tohle člověk vidí, je jasné,
že se tam děje něco zvláštního.
Je to fakt super.
- Víte, proč to nemá rád? - Proč?
- Chce všechno vyhrát. - Sám to zkoušel.
- Dělal... - Jo, dělal...
- Zkus to. - Dělej to a koukni na Roba.
No tak, lásko, to zvládneš.
Ona vidí to nejlepší ve mně, a já zase v ní.
Táhni.
- Zlato, víš, jak mám ráda jídlo? - Jo.
Tak budu vypadat.
Víš, jak budu vypadat já, tak v pohodě.
Nic jsem nedělal,
celé tři roky.
Moje moc zmizela. Stejně jako můj vliv.
Uvědomil jsem si velkou věc, že potřebuji cíl.
Potřeboval jsem být kreativní a mít hlas.
Tohle je Robbie Williams. Tohle je moje práce.
Přesně tohle.
Jsem zpěvák. Skládám písně.
A jsem rozený bavič.
Díky Bohu za Aydu.
Útěcha, bezpečí, svatyně a...
Všechny dobré věci.
Poskytla mi dost prostoru,
aby to bylo možné.
Ty jsi krásná, no ne?
Ale jsi! Ty nám takhle vykračuješ?
Jsme ve správném domě? Asi jo.
Krásná holčička.
- Jaký je název nového alba? - Reality Killed the Video Star.
Nebo Il Protagonista.
Nebo PoliteBox, opak minulého RudeBox.
Cinkej, když ti to zvoní.
Nebo... Které byly dobré, zlato?
Jo. Robbie Williams a pták spravedlnosti. To miluju.
Chvíli to zabere,
ale Reality Killed the Video Star byl váhavý krok zpět
do veřejného života.
Po albu RudeBox
jsem zamířil do klidných hudebních vod.
Musel jsem se sebrat
a celou tu věc pořádně promyslet.
Nebo by se má kariéra rozpadla.
„Udělej hit, tlusťochu.“
Trevor stál za mnohými alby, které miluju.
A já i všichni, kdo na tom pracovali, jsme věděli, že jsme v dobrých rukách.
- Jo, to není špatné. - Není to špatné.
- Jo.
Myslím, že jsem nikdy už nebyl
tak nejistý, jako při tomto návratu.
Vracel jsem se na místo nehody.
MOHAVSKÁ POUŠŤ
Tisková zpráva...
Psali, že nové album se bude jmenovat
Reality Killed the Video Star.
A...
Je to druhý nejčtenější článek na BBC News.
To je skvělý.
A zdá se,
že statistiky stránek úplně vystřelily.
Jsem fakt šťastný.
Den dva. „Bodies“.
Byla jsem tři roky ve vztahu s Robem,
než jsem se setkala s Robbiem.
Robbie je úplně jiná osoba.
Měla jsem z toho radost, ale trochu jsem se bála,
protože nevím, jaké to je, když se na vás každý večer
dívá 80 000 lidí, co to člověku udělá s psychikou.
Musím zase vyskočit na toho divokého koně,
který mě pořád shazuje.
Ano, je to divné. Už tři roky
jsem nezpíval a netancoval.
Naposledy mi tenhle kůň udělal něco na úrovni zlomeného vazu.
Co udělá tentokrát?
LONDÝN
On se vrátil a v jakém stylu!
Je to jeden z největších bavičů v naší zemi. Milujeme ho.
Tohle je pan Robbie Williams.
Když jsem se v roce 2009 vrátil,
zazpíval jsem na X Factoru „Bodies“
a úplně jsem zpanikařil.
Jak to jde?
Robbie se neobjevil.
A místo toho tam byl
Rob všedních dní.
Těší mě.
Nemohl jsem se chytnout ničeho,
co by mi při vystupování dávalo smysl.
Všechno mi přišlo nepřirozené děsilo mě to.
Bylo toho na mě moc a nedokázal jsem to skrýt.
Bylo to úžasné.
Skvělé publikum. Parádní! Děkuji!
To, co se stalo v Leedsu, mělo trvalý účinek,
psychicky mě to zničilo.
Ničím
a nikým jsem si nebyl jistý.
Kromě Aydy.
Vůbec jsem se necítil ve své kůži.
Dveře jsou pro Roba otevřené.
I kdybychom byli na turné a on se zrovna nudil,
kdyby seděl doma, chtěl přijít a něco si zazpívat,
tak je velmi vítaný. Máme pro něj mikrofon navíc.
Známá britská chlapecká kapela Take That se rozpadla.
O deset let později jsou zase spolu, ačkoli bez Robbieho Williamse,
a zase jsou na vrcholu žebříčků.
Díval jsem se na jejich turné Circus. Je to skvělá show.
A opravdu
mě to nadchlo.
Pak se otevřely dveře a já si říkám:
„Páni, já chci
tohle zažít.“
Je důvod, proč jsem odešel z Take That naštvaný.
Chci vám říct, že asi budu trochu potichu.
Jsem trochu nervózní a bojím se, mám to tak už pár dní.
A chci...
To chvíli zabere, kámo. Nám to trvalo čtyři roky.
Měl jsi nás vidět, když jsem se po té době zase spojili.
Trvalo to, než jsme se zase poznali, ne?
Můj hněv vyšuměl a je pryč.
A zbyli jen čtyři kluci v místnosti
a já si brzy uvědomil, že mě mají rádi a já je.
- Pro mě je to... - Bude už pozdě...
...krásná chvíle tě představit a pozdravit tě.
„To je náš kamarád Robbie.“ Do toho.
Pamatuji si setkání s mými manažery,
Davem a Timem, v té době používali flip chart.
Říkali: „Takže takhle.
Když děláš turné sám, vyděláš tolik.“
Byla to neuvěřitelná suma.
„A když pojedeš s Take That, dostaneš tohle.“
A já říkal:
„Kluci, stejně
se přidám k Take That.“
„Dobře.“
Když jsem v Take That,
jsou vedle mě ještě čtyři lidé, kteří rozptylují zodpovědnost
všech těch pohledů.
Znovu se přidat do Take That mi hodně pomohlo.
Popohnalo mě to zpátky.
Mohl jsem se schovat na veřejnosti. Být skrytý i viděný.
To léto byla Velká Británie naše.
Cítil jsem se jako popová hvězda.
A návrat k Take That
byla zásadní část mé cesty tam,
kde jsem teď.
Kam jsem se dostal a kam došla moje kariéra,
je zázrak.
To, co mi dodávalo pocit bezpečí,
ať se kolem mě dělo cokoliv, ať jsem sám sebe vnímal jakkoliv,
bylo úžasné publikum, které přijde a dívá se na mě.
Moje publikum mě celé roky chrání.
A je zajímavé, jak stárnu, že když někdo řekne:
„Byl jsem na tvém koncertě a užil jsem si to, “ skoro pláču.
Tohle jsme dokázali spolu.
Rozuměli jsme si navzájem, vytvořili jsme spolu chvíli,
která zůstane vrytá do naší duše i ducha.
Jsem neskutečně vděčný, že ten zážitek můžeme sdílet.
Jaký to pro tebe byl proces?
Bylo to dost těžké.
Ale cítím se dobře, protože
tam bylo hodně lehkosti, humoru a bláznění.
Byla tam jemnost,
kterou jsem v těchto záběrech nečekal.
Bylo to očistné.
Odejdu odsud
emočně trochu lehčí než předtím.
Můžu to tady nechat a jít dál.
Mám pro sebe pochopení a lásku.
To zní totálně, chlape.
Jo, je to dost velký.
Nečekal jsem, že se na konci budu cítit takhle.
Jsem jiný člověk.
Díky Bohu.
Má to šťastný konec.
Aspoň pro mě.
Asi se díra ve tvaru Boha naplnila čtyřmi dětmi a ženou.
Dobrý.
Výborný.
- Ahoj, lásko. - Ahoj, zlato.
- Můžu ti něco přinést? - Ne, díky.
Dobrý.
Fajn, vezmu si tohle.
Táta jede na letiště, miláčci.
Proč?
- Musí do práce. - Já chci letět letadlem.
Chceš letět s tátou a pracovat?
- Jo. - Budeš zpívat?
- A co zazpíváš? - A co zazpíváš?
Hodně štěstí, zdraví!
- Potulíme se na rozloučenou? - Jo.
- Miluju tě. - Jo.
Kdo tě miluje?
- Maminka. - Jo!
A kdo ještě tě miluje?
- Ty! - Jo.
Jo, já.
Moc vás milujeme, miláčci.
Jo.
Kdo miluje tebe?
Tatínek.
- A kdo tebe? - Maminka.
Mám celý den sevřený žaludek.
Odjíždím na dosud nejdelší dobu.
Nelíbí se mi to.
Ale mám radost,
když vím, že můžu zaopatřit své děti a ženu.
Dává mi to smysl a já smysl potřebuji.
Teddy, obejmi mě. Maminko, přivedeš Charlieho?
Charlie!
- Pojď, Charlie. - Tady je.
- Kde je Coco? - Miluju tě, kluku.
- Přivedeš Coco? - Podívej se na mě. Jsem na tebe pyšný.
- Musíš fakt odjet? - Jo.
- Miluju tě, lásko. - Miluju vás.
2022 LONDÝN
Kdo ví, co přijde.
Ale uvědomuji si, že v tomto období,
a možná je nejdelší v mém životě,
že je to nádherné období.
Žiju teď úplně jinak.
Jiným způsobem.
A přijímám,
jaký můj život je.
Nesnažím se tomu bránit ani proti tomu bojovat.
Přišel jsem na to, jak v něm žít.
Mám se dobře.
Jsem táta čtyř dětí v manželství s milující manželkou.
Jsem na cestě, abych byl fakt šťastný.
Zázraky, které jsem v tomto životě získal,
jsou tak hojné
a neuvěřitelné,
že v sobě cítím potřebu a touhu,
abych byl schopen
zjistit, jak si to užít,
jakkoliv to je možné.
Teď je to jiné.
Taková radost.
Úchvatné dobrodružství.
Překlad titulků: Johana Kroupová