Så, Rob?
Orsaken till att jag är här idag är för att ge dig det här.
Tyvärr är det inte vinyl. Men de skickade allt.
- Tack så mycket. - Varsågod.
Tack.
- Du har vunnit. - Tack så mycket.
Kan du fatta?
Jag vet inte.
Jag är helt ställd.
Verkligen glad just nu.
Jag ska göra det över hela världen den här tiden nästa år.
Ja.
Det är bara, jag är 24.
Jag är 24.
För ett år sen verkade Robbie Williams karriär ha gått i stå.
Mannen som stormade BRIT, MTV Awards och Ivor Novellos.
...vissa säger att det är en enorm framgång...
...och sårbar. Verkar inte kunna hålla sig från...
Enligt pressen har vi haft ihop det!
DEL TVÅ: NOBODY SOMEDAY
Trauma-chatt!
- Vi har en första låt. - Ja. Trauma-chatt!
Jag var med i Take That Sen blev jag fet
I en trauma-chatt!
Det här ska man egentligen bara göra hos Sankte Per.
Att se tillbaka på sitt liv.
Det är mycket att reda ut
i känslorna från att se mig själv under åren.
Jag vet inte om nån borde göra detta.
Eller denna nån.
Men, du vet.
Pandoras ask har öppnats.
1998 2: A ALBUMET SLÄPPS
Hej!
Ur en lovande start
kommer "Angels "och karriären tar fart.
Allt verkar bli större och större rent professionellt.
Jag kommer!
Ett ögonblick bara!
Från sida till sida såhär.
Dags för en helt ny listetta.
Kan ni fatta att det är hans första som soloartist?
På den tiden sålde jag bra.
Och jag befann mig i en stratosfär som få befinner sig i.
Det var
helt jävla galet.
Helt galet.
Och vinnaren är
Robbie Williams!
Robbie Williams, "Angels"!
Robbie Williams.
Det verkade som om jag hade den gyllene biljetten.
Men när du blir berömd, blir du något "annat".
Jag blir lite rädd av all framgång och det som sker.
Jag vet inte. Det är lite mycket just nu.
Särskilt att bli riktigt berömd igen
och inte veta vem man kan lita på.
Det är skumt, för mitt senaste minne av att vara riktigt berömd
var att jag blev riktigt ledsen av det.
Så det handlar om att hantera
berömmelsen på annat sätt nu.
Jag hanterar det inte så bra just nu.
Jag har några riktigt goda vänner,
Jag tror... Jag vet, faktiskt.
Man ifrågasätter allas avsikter och varför de är med dig,
varför de hänger här och lyssnar så uppmärksamt.
Tjugofem och jag är vid liv
Tjugoett var då allt gick snett
Men gör det inte det för alla
1999 - FRANKRIKE
Testinspelning. Testar för att se om mikrofonen...
Vi har inte ens pluggat in mikrofonen.
Vad sa de i tidningarna? Idag, om dig?
De sa att jag är... Vad var det nu? "Självdestruktiv".
Jag vet inte hur enkelt det är för folk
att lära känna mig, vara min vän, eftersom
jag rent instinktivt
är en ensamvarg.
Så de som klarar det, måste vara rätt speciella.
Jag och Guy kommer överens så bra här.
Du vet, vi är definitivt...
Definitivt bröder just nu.
Kan du göra musik utan honom?
- Nej. - Okej.
Jag har ett perfekt scenario
där jag skriver låtar med någon som är
en av mina bästa vänner. Vet du vad jag menar?
Och... vi skriver fantastiska låtar tillsammans.
Jag gillar att skriva melodier och texter.
Jag bryr mig inte om att lära mig spela gitarr eller synth eller så.
- Tyvärr. Det är sant. - Det är sant, visst?
Då var vi i ett band som hette Robbie Williams.
Och vi kom ihop och passade perfekt rent musikaliskt.
På synt, Mr Guy "Angels" Chambers.
Vi var fria i varandras sällskap och njöt av att vara tillsammans.
Rob? Ställ dig där. Jag vill fota dig framför planet.
Befriade av känslan av framgång vi hade.
Du ser underbar ut, sötnos.
Du ser rätt bra ut själv.
Och det funkar i Europa och Storbritannien.
Fantastiskt. Vackert.
Men i USA vet ingen vem jag är.
Så då lämnar vi skyttegravarna och drar till Amerika.
1999 TURNÉ I NORDAMERIKA
Jättebra.
Det är nittio...
- Nittio... - Ett?
...ett. När jag gått med i Take That.
Jag fick lite pengar att köpa plattan.
Jag brukade lyssna på den på tåget.
Låter bra, eller hur?
- Är det första spåret? - Ja.
Jag köpte den på kassett. Hade inte råd med CD.
Wow.
Jag hade inte råd med batterier till kassettspelaren.
- För en Walkman? - Nej.
Jag lyssnade på det här, sen fick jag sjunga "Do What U Like".
- Ja. - Lite demoraliserande.
Men, hörru, nu sitter jag här i New York!
Nu är jag i New York.
New York City!
- I en takvåning. - I en takvåning.
Det är stort i Storbritannien
att vara britt och erövra USA.
Överallt annars i världen
har jag nu renommé, och de fattar vem jag är.
Här i USA börjar jag om på nytt.
För att vara helt ärlig
har jag inte en susning om USA.
Det skrämmer mig, för det är så jävla stort.
Jag skulle älska att slå här och sälja en massa skivor,
för det gör folk förbannade hemma.
Så är det, det är vad jag vill.
Hej, Amerika.
Jag har alltid velat säga det.
Tack för att jag fick komma. Här är en låt om sex.
Wow, vad litet.
Jag är säker på att ingen av er vet vem jag är, så tack
för att ni kom. Jag är Robbie Williams. Här är mitt band.
...toppstjärnan i England nu. Oasis öppnar åt honom.
Godmorgon, San Fransisco. Jag är Robbie Williams.
Jag är från England. Det går bra där. Inte så bra här, än.
Berätta för era vänner och grannar.
Och folk ni inte ens gillar. Gör mig en tjänst.
Jag tror jag är lite galen.
Jag har bara sovit två timmar på två dagar.
Det som kan förvirra många amerikaner
är hans fräcka humor, som är väldigt brittisk.
Många amerikaner förstår inte den sortens humor.
Hans sånger också,
i en rad "ack och ve", i nästa "jag är en global superstjärna".
Vi fattar inte skämten om hans rumpa.
De hade ingen vetskap eller förståelse för vem jag var.
Det var riktigt obehagligt.
- Wow. - Ja!
Det är som från en Beatles-film. Toppen.
- Robbie Williams. - Ja, hur mår du?
- Hur mycket har du druckit? - Inget...
- Inget? - Jag har inte druckit.
- Inte på länge. - Vi måste ta hit Jäger-tjejerna.
Vi måste få ihop honom med Jäger-tjejerna.
Tro mig...
Han är nykter alkoholist. Låt honom vara.
Du borde... okej, ingen bra idé då.
Det kändes bara
enormt och omöjligt.
Är du redo?
Jag är alltid redo. Alltid på. Allt jag gör är...
Den här väldigt
nordengelska killen som beter sig som en sådan.
Då kör vi.
Vilken elegans.
Och det finns en klyfta där.
Jag verkar lite förbittrad.
Robbie Williams hänger med oss. Läget?
Det är bra.
Det är det.
"I Want You Back" spelade vi massor för ett par år sen,
du skrev den med Take That, en utmärkt låt.
Är det en fas av ditt liv du gått vidare ifrån?
Den fasen är definitivt över nu.
Varje gång den nämns, dör en liten del av mig.
Det är bra, för det har terapuetisk effekt
att ni nämner det här nu och då.
Ja, det är... Jag var med i Take That. Inte nu.
Det täckte du bra. Berätta om den nya CD: n.
- Vad är det för nåt? - CD: n är en samling poplåtar.
Skrivna av mig med min kollega, Mr Guy Chambers.
Jag mådde inte bra.
Det var uttröttande.
- Skräm inte infödingarna. - Nejdå.
Okej. Kolla här.
Robbie, jag trodde du var en bra popstjärna,
men du är en riktigt dålig kille.
Kolla på dem.
De pratar till och med.
Kolla på dem när de pratar.
Vi är väldigt snälla mot dig.
- Hej! - Hej!
- Se? - Vi är snälla kanadensare.
Det är som om de vet saker.
- Hela vägen! - Robbie!
Robbie, jag ger dig min hand!
Jag går tillbaka in om ni inte tar bort allt från sidan nu!
Förlåt!
Jag var inte snäll mot de fansen.
Antar att man kan bli blasé mot...
Ja, man blir blasé av det.
Det var för mycket av
ta, ta, ta, ta, ta överallt.
Som om jag var rädd.
Vaknade med en känsla av ond aning och ångest.
Jag drack och tog droger
för det hjälpte mig att inte känna så.
När man tar bort det,
kommer allt man tryckt undan upp till ytan igen,
och vid den tiden hade jag tryckt undan det i åratal.
Jag är deprimerad.
Mentalt sjuk.
Avskriven som föredetting vid 22.
1999 REPETITION FÖR SLANE CASTLE, IRLAND
Robbie Williams har förvirrat alla kritiker,
och troligen gjort sina mindre framgångsrika bandkompisar rasande
med att bli popstjärnan för stunden.
Han spelar på Slane imorgon, och om han senaste spelning sa nåt,
lär det bli en fantastisk dag för de 80 000 som kommer anlända
till lilla County Meath för spelningen.
Det var skitdåligt!
Bättre.
Slane är om tre dagar, och...
jag är riktigt rädd.
Du har varit i USA mycket i år. Det är första stora giget här.
Vad lärde du dig av USA? Och hur mycket ser du fram emot det?
- Hur mycket? - Ja.
Jag har varit deprimerad senaste fem veckorna
och kom ur det förra veckan.
Så jag ser inte fram emot så mycket just nu, men...
Bra, va? Bra för dig.
Men jag är här och gör mitt jobb.
Jag vill njuta av Slane, men det skrämmer mig.
- Allt skrämmer mig just nu. - Varför då?
- Varför är jag rädd? - Du är otrolig på scen.
- Du rockar. - Jag vet. Det är...
Jag låg i sängen och oroade mig i förra veckan.
Ville inte kliva upp. Jag vet inte varför jag är rädd.
Mitt självförtroende är borta och mitt jobb går ut på det.
Guy, vill du säga något?
- Vad lärde du dig av att turnera i USA? - Att det var mycket att göra.
Mycket att göra och jag brydde mig inte riktigt.
Om USA?
Om nåt.
Hur hanterar du det?
Vet inte.
Hur hanterar jag det?
Försöker vara en polare.
- Försöker... - Vilket idiotsvar.
Försöker vara en vän. Det är allt.
Alltid bra för låtskrivande när Rob blir...
Man ser att Guy är orolig. Han bryr sig om mig.
Samtidigt blir det förvirrande för folk.
Han har inte upplevt
den sortens depression.
Så jag tror det förvirrar honom.
Jag ville ha lite mer positivitet.
- Blir inte av. - Bara om Slane.
- Tyvärr. - Ska vi ta om det?
- Vill du ha det glatt nu? - Bara ärligt.
- Okej. - Förstår du?
- Ser du fram emot Slane? - Absolut!
Det blir 80 000. Största gigget i mitt liv.
Det blir en underbar upplevelse. Hoppas bara
att det är bra nog från båda sidor. Min sida och deras.
Du vet, det är en stor händelse
och kan bara bli bra.
Jag fick diagnosen depression
väldigt tidigt, kanske vid 22-23.
3 km ut och det här är bussarna.
Wow.
Men folk trodde fortfarande att om bra saker händer dig
och du är framgångsrik, så finns inget att vara ledsen för.
- Lycka till, Robbie! - Tack, kompis.
Jag måste gå upp på scen inför tusentals människor,
med känslan av att vara på hundrade våningen,
rummet brinner...
och du stannar antingen och brinner ihjäl
eller hoppar ut genom fönstret och dör ändå.
Så obehangligt är det.
Robbie!
Hej, älskling.
Kom in!
- Får jag? - Ja.
En liten stund. Hoppa upp. Skeda.
- Vem är det? - Det är jag.
Herregud!
Jag vill bara känna så här
Som en fenix stigen ur lågorna
Jag tror jag tog den tonen! Toppen!
Jag får förstås inte svära. Inte säga "skit" eller "jävlar"
eller så för det är på TV. Men ni kan!
Jag tycker inte du ska se det här.
Jo, jag borde stanna.
Nej.
Det borde finnas ett Guinness världsrekord
för den största kollektiva svordomssessionen nånsin.
Vuxet innehåll. Du måste gå, Boo.
Jag skulle vilja att du kunde se allt det här och vara med,
men det är inte för din ålder.
Ett, två, tre...
Jävlar!
Ja! Jättebra!
Kamera om tre sekunder.
Och du är på.
Först tycker jag du ska säga var och när det här är.
Tio över sex den vad i april?
- Tolfte. - Den tolfte april.
År 2000.
På Hook End Studios.
Jag spelar in en skiva.
Det har varit känslosamt. Som: "Åh, jag är ledsen."
"Åh, jag behöver kärlek." Eller: "Åh, jag är ensam."
Men i upptempo!
Med det sagt, att den första singeln är så kommersiell skrämmer mig.
Vet inte varför. Det har aldrig skrämt mig förut. Men...
Jag har svårt med texten som en partylåt.
Och jag vet inte om den ska släppas först
eller nåt annat ska släppas först
som är lite mer trovärdigt.
Vad satsar man på? Pengar eller trovärdighet?
Just då gjorde vi ett album om året.
Och mentalt kämpade jag med vad och vem Robbie Williams skulle vara.
Måste jag göra det här... att leva på?
- Ska vi sjunga den då? - Vilken?
- "Rock DJ". - Sjunga vad? Jag har ingen text?
- Skriv en text då. - Okej.
Kan jag ha med "skit" i en sång?
Det borde du nog inte.
Jag gillar inte: "När jag möter din mor är jag artig."
Okej.
"Rock DJ" som låt förblev oskriven i 12 månader.
För den är fräck och snärtig, typ,
Känn dig som hemma
Händerna upp om du är med mannen Kan jag släppa?
- Lyft händerna. - Lyft...
Och det är nåt i mig som bara säger:
"Nej. Jag har gjort det här."
Jag måste ha skrivit ut texten 20 gånger?
"Kan du..."
Jag vill skriva "Karma Police".
Och jag skriver "Karma Chameleon".
Jag med min scenshow sparkar igång ett flow
Tjejerna blir höga och killarna likaså
Lyft händerna om du inte är med en man
Kan jag släppa det?
Ja, det kan du!
Jag har...
Men den slog verkligen.
Jag har en gåva kommer ta det i mål
Dags att röra på dig
Jag vill inte rocka, DJ
Men du får mig att må så bra
När tar det slut, DJ?
För du håller mig uppe hela natten
Denna stora framgång är en otrolig förströelse, antar jag.
Men det läker ingenting.
Som hur svårt det var att vakna och vara i mitt huvud varje dag.
Det finns säkerhet i framgång.
Tar man bort det,
"Vem är den här mannen?"
"Vad menar han?"
Och jag kände som om
jag gav bort mer och mer av mig.
Till den grad att jag blev någon jag inte kände igen längre.
Jag behövde en paus i...
pågående aktivitet
mellan de olika sidorna i mitt huvud.
2000 MEDELHAVSSEMESTER
Det är vi!
- Välkommen till villan. - Hej.
- Hallå. - Hej.
Den druckna rockstjärnan vaknar. Du ser lämpligt full ut idag.
- Gör jag? - Ja.
Jag åkte på semester med Guy,
Emma, Guys fru, och Geri Halliwell,
Ginger Spice ifrån Spice Girls.
Ni har varit väldigt stygga.
Så väldigt stygga.
Och tills ni uppför er får ni sitta i den båten.
Det var en förvirrande relation,
för hon är en flicka, jag är en pojke.
Vi är väldigt goda vänner
som försöker reda ut vraket av det förflutna.
Den jollen var en bestraffning.
Kom igen, Guy.
Det spelas in. Just nu.
Gör det bara, kompis.
Det är lika högt som trampolinen uppe.
Var är han? Där är han.
Hej!
Hallå!
Hallå.
Vår relation startade när jag gick på A.A.
De säger att man inte ska ge sig in i ett förhållande första året, jag fattar.
Kan inte ta hand om en kaktus, än mindre någon annan.
- Kan du se mig i leopardmönstrat? - Ja.
- Billigt, men... - "Billigt"?
- Typ tidigt 80-tal... - Jag, alltså.
- Nej. - Tack.
- Tidigt 80-tal... - Jag kan vara billig.
Det var väldigt enkelt i hennes sällskap.
Det fanns en
fånighet.
Vi kom väldig bra överens. Det var kul.
Och vi var ett litet gäng
som delade en magisk stund
på ett magiskt ställe.
- Hej. - Hej.
- Jag är Reg. Och det här är Peter. - Peter.
Peter. Hej.
Vi är på semester i Costa Brava!
Vi... vilken musik gillar vi?
Vi gillar... Vengaboys.
Vi gillar Vengaboys.
Och, typ...
Victoria Beckhams nya.
- Gör du? - Ja!
- För... - Det här kommer straffa dig.
- Min frisyr kommer straffa dig! - Min frisyr slår dig.
Är det inte konst?
Med rätt musik kan det verka som konst.
Lägg på det efteråt.
Berätta vad du gör, Guy.
Jag skriver låtar. Med Robert.
Bråkar ni nånsin?
- Om typ en text? - Nej.
- Inte? - Inte mycket om låtar, eller hur?
- Nej. - Inte?
Nej, det har väl varit nära ett par gånger, visst?
- Men det är bra. - Bara...
Inte riktigt.
Du har blivit galen på mig ett par gånger.
Det är bra, för då silas det... Hur blev han då?
Jag har inte blivit arg. Jag blir nog...
Hur blev han arg på dig?
Det var en dum sak på andra albumet.
Ja.
- Gitarristen, Phil... - Ja.
...skrev tillsammans med Rob...
och... han...
han kände att den skulle spelas in för andra plattan.
I slutänden spelade vi aldrig in den.
Jag minns inte. Jag var helt borta.
Och Phil... Phil klagade på att...
Han sa att nån annan tog kontroll över ditt album.
Verkligen?
Det är inte din platta längre. Rörde om i grytan.
Nästa sekund ringde han och var...
Jaha? Så han blev upprörd?
Ja, för han trodde att jag ignorerade en av låtarna.
Jag hade bara inte kommit så långt.
Vad hände med den? Papperskorgen, eller?
- Den är B-sidan på "Rock DJ". - Berätta, Guy...
- Det var en B-sida, men... - En B-sida av vad?
- Den aktuella singeln. - "Rock DJ"?
Vi är nu... Det är augusti, förresten.
- Jaha, kan du... - 2000.
Du har något att fira, därför du har ett glas champagne.
Två saker. Bröllopsdag. Och?
- Vi har en listetta. - Hur många har ni sålt?
Jag vet inte.
- 200 000. - 200 000.
Kommer vara ingen en dag
Jag kommer vara ingen en dag.
Och det är underbart!
Vara ingen
En dag
Ta mitt slott och min ö
Kasta bort båda
Jag vill vara ingen
Less på att vara någon
Jag brukade drömma bort allt
Vill inte vara någon
Lika lycklig som ingen
Kommer vara ingen en dag
- Det var grymt. - Booyaka!
Men just nu är jag ett skruvat geni
Sen plötsligt...
Men just nu är jag ett skruvat geni
Med en stor penis!
Och en villa i södra Frankrike
- Är du lycklig här? - Ja.
Är det första filmen där vi ser dig lycklig?
Ja. I allt filmat material.
Vet du titeln på den här låten?
Ja.
- "Some... I'm gonna be nobody someday." - Ja?
Är det vad du vill?
Vad är meningen bakom?
Tänk inte på det. Hur känner du kring det?
Jag åker uppför ett berg.
Ja.
- I södra Frankrike. - Ja.
- Det är soligt. - Ja.
- Det är en svår fråga. - Det är en svår låt...
- Den är inte ens klar än. - Vi vet inte vad den handlar om.
Tänker du inte på vad det handlar om innan?
- Inte egentligen. - Nej.
Nej.
Den skulle definitvt handla om nåt när jag började på den,
men sen blev det något annat.
Jag vet inte hur den slutar. Så vi vet inte.
- Har du trevligt, Guy? - Helt fantastiskt.
- Har du trevligt, Robert? - Jag har det underbart.
Jaså? Där är våra livvakter bakom oss.
- Kan du ta på säkerhetsbältet, Geri? - Varför?
Skrämmer Guy
dig?
- Du då? - Jag vet, jag ska sätta mig i skåpbilen.
Ska du?
Var inte så feg. Jag satt i bak utan säk...
- Det är upp till dig. - Jaha, okej då.
Herr Snusförnuftig. Bra för dig.
Vi kände likadant för varandra. Vi tyckte om varandra.
Tyckte om Geri. Tyckte om Guy. Jag fattade dem. De fattade mig.
Det var väldigt behagligt i deras närhet.
Tror du ibland att musik är en självuppfyllande profetia?
Ja.
Vad menar du? Hur då?
Att sjunga om, jag kommer vara
en ingen en dag.
- Det är på ett sätt vad han vill. - Ja.
Tillbaka till anonymitet.
Ingen, som i
inte den här slags...
Den här livsstilen?
- Han vill ha livsstilen. - Men utan att vara känd.
Nej, han vill vara berömd. Och han vill...
Jag tror han menar "ingen" som en som är lyckligt gift...
Fru, två barn.
- Den slags... - Vem som helst?
- Ja. - Han vill vara vem som helst.
Han vill vara normal så.
- Han är rätt enkel på ett sätt. - Få lugn och ro.
- Ja. - Stillhet, som vi alla vill ha.
Det mitt nya liv och yrke har gett mig...
Fördelarna är såklart otroliga.
Men det finns fortfarande nån som vill ha normalitet.
Det är inte normalt.
Inget av det är normalt.
Geri.
Engelskt följe!
Häftigt, Geri.
Du kan aldrig gå tillbaka och få det du gjort ogjort.
Tack, kompis.
In med dig.
Se upp.
Okej. Au revoir.
- Ska hon in här? - Nej, jag sätter mig därbak.
Jag låser åt dig.
Okej.
- Vilket zoo. - Vilket zoo.
Jag kan inte vara ingen , eftersom...
Jag är någon.
Det handlar väl om att acceptera
att det normala livet är förstört.
Fortfarande folk här.
Kom hit. Vi gör det här.
- Härligt att vara ute, visst? - Ja.
Jag skulle göra en låt åt Geri.
Om allt som hände på semestern.
Okej.
Du var där för sommardrömmar
Du var där för allt jag behövde
Det är bra.
Och jag hoppas du finner frihet
- I evighet... - Det är jättebra.
Det är bra.
- Skriv ner det. - "Du var där för sommardrömmar."
"Du var där för vad jag behövde."
Det är sant, eller hur?
Första strofen är jättefin.
Jag hade en vänskap med
gamle Ginger som betydde mycket för mig.
En tid då jag inte hade några
relationer som jag kände mig
helt komfortabel med.
Men vart vi än åkte,
var paparazzi där innan vi ens kom dit.
Väldigt privata, personliga stunder...
blev allmän egendom.
Och vi var förstummade över hur allt det här kunde hända.
Jag stötte på en paparazzo.
Han sa att det var Geri som gjorde det.
Jag tror inte på det för en sekund nu,
men då trodde jag på det.
Det visar bara vad att vara i rampljuset
kan göra med ditt psyke när du inte litar på någon.
Och det förstörde minnet
av en så viktig del av mitt liv och en så lycklig händelse.
Stora rubriker i tidningen: "Han är kär i Geri."
Ni åkte på semester, förstås,
efter senaste showen, för att komma bort.
Ni följdes av runt 300 paparazzi, visst?
Ja, så var det.
Men det sparar ju pengar för semesterbilder.
Kvällspressen tar reda på absolut allt.
Vad gör den helikoptern? Tror du att det är media?
Du vet inte var de är.
Du vet inte vilket tillfälle de fångar.
STROPPIG WILLIAMS
ROBBIE BETER SIG SOM SNORUNGE PÅ LYXHOTELL
Derek, det är Robbie Williams.
Lyssna, jag fick tidningen ut hit, gårdagens tidning,
och jag tyckte det var orättvist. Kan jag förklara några saker?
Jag åkte ut med en båt. Jag kom tillbaka.
Till vänster om mig på hotellet sitter en paparazzo,
som inte bryr sig om min integritet,
Det är såklart "stroppigt"
för jag gick dit och sa vad jag tyckte om honom.
Den enda jag varit stroppig mot är den man som kom
för att ta bilder av mig.
Pratar du inte med dem, är det inte bra.
Pratar du med dem så är det inte bra.
Du vill ge bort den del av ditt privatliv som du själv väljer.
Du vill inte att den ska tas ifrån dig.
Du är som ett lätt offer.
Och du kan inte gömma dig.
Man vaknade på morgon, öppnade gardinerna... blixt-blixt-blixt.
Vi pratar om en bransch som avlyssnade telefoner.
Folk någon kilometer bort, som gömde sig i en buske.
Sex eller sju bilar som följde mig överallt.
Okej?
Vill du kort beskriva var vi är?
Vill jag beskriva det? Var vi är? Spirituellt, eller vad...
Ja. Spirituellt. Nej, fysiskt.
Fysiskt är vi i min trädgård i Los Angeles.
Jag åkte till Los Angeles för att komma bort från kvällspressen.
Det var som en välsignelse.
Jag förstod snabbt att
det jag behövde från USA
var inte att få ett genombrott
utan att läka mig.
Ingen känner mig här.
Jag sätter på tv: n och det är inte mitt namn de nämner.
Den vuxna tog kontrollen över bilen som körde.
Och sa: "Det här räddar nog ditt liv."
"Vi flyttar till Los Angeles, blir anonyma",
och det är vad jag valde.
I början av året hade jag fått nog av allt som var Robbie.
Du skulle splittra Robbie Williams?
Ja, men vi hade hängt ihop längre än Beatles.
Med det här albumet har jag hängt ihop längre än Beatles.
Det gör mig galen
Jag är densamma
Densamma
Ni fattar.
Jag ville göra något annat rent musikaliskt.
Jag fick inga kickar längre
från den formation jag hade med mig och Guy.
Kan du börja med att berätta
vem du är? Vad fan gör du här?
Jag heter Guy Chambers
och jag spelar in det femte Robbie Williams-albumet.
Hur är er arbetsrelation?
Det är svårt när jag är i London,
och han är här och...
vi har allt... hav mellan oss.
Det är svårt att veta var han är just nu.
Det är svårt att kommunicera med honom numer.
Jag ber att när jag tänder av ska du sova
Det började med att jag skrev "Come Undone"
och visste att det var en bra låt.
Det håller på längre. Bara lite.
Jag tycker att den funkar långsamt.
Okej.
Och jag tog den till Guy och han tyckte inte den var bra.
Jag sa: "Vi har ett problem. Det här är ett problem."
Jag är inte säker på texten i mellandelen.
- Jaså? - Ja.
- Varför? - "Det finns en...
- Vi kan inte ändra den. - Det kan vi ju!
Vi har gospelkören på band.
- Jaså? - Jag menar, det går.
Men då måste vi till kören i L.A.
Och det blir dyrt.
- Borde ha frågat mig! - Frågat vad?
"Hur mår du?"
Oftare.
Tja, då får jag väl leva med det då.
Det är bara mitt album. Bara där i evighet.
Att: "Bara vi hade
pratat lite mer med varandra."
Ska vi ta om det då?
När ni startar ett band är ni ett gäng,
och det är ni mot världen.
Men kemin försvinner.
Jag hade ett möte med Guy och sa: "Du,
jag vill att du åker på turné med mig som ett tack."
"Men det här är sista plattan vi gör tillsammans."
Och han smälte.
Nu är det en annan Guy.
Och kanske en annan jag också.
- Okej. - Vad vill du att jag ska göra?
- Vad? - Vad ska jag göra?
Jag tänkte du kunde göra en harmoni på "Feel".
Och sen gör vi sång tre. Hur...
Dra åt helvete!
Jag tror nog att Guy tänkte: "Vi är bandet som heter Robbie Williams."
Jag behövde total kontroll.
Så mycket det gick.
Guy vände sig mot mig och sa:
"Du vet,
gå och sjung den igen
och så sammanställer vi den och gör vårt bästa
med vad du har."
- Översättning... - "Vad vi har."
Ja. "Gå och sjung det, sedan sammanställer vi,
och ser om vi kan få en hyfsad sång."
"Men för att vara ärlig, Rob, kan vi inte polera en bajskorv."
- Det är så du hörde det. - Hur hörde du det, Dave?
Jag lägger mig inte i.
- Jaså? - Oh ja.
"Kan inte polera en bajskorv, Rob. Tyvärr."
Jag är avskum
Älska din son
Sammanställ det, din jävel!
Gör ditt bästa med det!
Omedvetet skulle jag säga, ha sönder det som inte är trasigt.
Jag måste bli arg oftare!
Hej! Det är jag i båset! Du kommer aldrig se det här igen!
- Hoppas inte. - Engångsföreteelse.
Okej.
Jag är klar med honom. Japp. Jag är klar.
Robbie Williams säger inget om påståendena
att han brutit med sin främsta låtskrivarpartner.
Guy Chambers jobbade med hits som "Angels" och "Rock DJ".
Vi mötte honom igår kväll.
Mamma säger: "Kan du inte säga nåt snällt om någon,
gå till News of the World."
Jag önskar Guy allt gott.
Och jag är inte sarkastisk, jag älskar honom, helt ärligt.
- Vi ses. - Robbie!
Vi säger välkommen till Robbie Williams.
Hej.
Är du rädd för tiden efter Guy Chambers,
att skriva låtar själv eller med någon annan?
Mitt partnerskap med Guy har för överskådlig framtid
avslutats
av skäl som jag inte vill gå in på framför alla här.
En annan sak som kom fram under hela Guy Chambers-grejen,
är att för att jag är Robbie Williams, som kom från Take That,
är det ingen som tillskriver mig nåt.
Folk antar automatiskt
att den större delen av det är gjord av någon annan.
Jag heter Robbie Williams. Jag skriver texter. Och melodier.
Alltihop. Och ibland musiken också.
Det gör mig förbannad.
Nej, ingen ledsamhet där.
Vad hände efter det?
Guy kom inte med på turnén jag utlovat honom.
Ingen höll mig tillbaka för första gången.
Men
något är brutet.
Trasigt.
Kan du berätta vad som ligger framför dig?
Det akuta
sammanbrottet för
mig som person.
Spelar den in?
Översättning: Cecilia Siösteen