Rob? Am venit să-ți dau astea.
Din păcate, nu sunt pe vinil, dar le-au trimis pe toate.
- Mulțumesc mult. - Cu mare plăcere.
Bravo!
- Asta a fost. Ai câștigat. - Mersi mult.
Andy.
Îți vine să crezi?
Nu știu. Sunt dat peste cap.
Sunt foarte fericit.
O să fac asta în toată lumea anul viitor.
Da.
Și am doar 24 de ani. Am 24 de ani.
Acum un an, Robbie Williams părea a fi la final de carieră.
Omul care a luat premii BRIT, premii MTV și Ivor Novello.
...unii spun că e un succes neașteptat.
...vulnerabil și pare să nu se poată feri...
Presa spune că și eu am avut parte!
- Robbie. - Robbie.
PARTEA 2: DOAR UN SIMPLU OM
Sporovăială despre traume!
- Ne-am scos cu melodia de început. - Da. Sporovăială despre traume!
Am fost în Take That Și m-am îngrășat
De traume m-am agățat
Chestia asta se face în viața de apoi.
Să-ți analizezi toată viața.
E greu să retrăiești toate aceste momente, de-a lungul anilor.
Nu știu dacă e normal să faci așa ceva. Sau eu s-o fac.
Dar, știi, am deschis deja cutia Pandorei.
1998 LANSAREA CELUI DE-AL DOILEA ALBUM
Bună!
După începutul promițător
a apărut „Angels” și cariera a prins avânt.
Din punct de vedere profesional, succesul era răsunător.
Vin! O secundă!
Dintr-o parte în alta!
Încă un hit pe locul întâi.
Vă vine să credeți că e primul din cariera lui solo?
Pe-atunci, eram în top.
Eram pe niște culmi pe care puțini le ating.
A fost nebunie curată.
Nebunie curată.
Și câștigătorul este Robbie Williams!
Robbie Williams. „Angels”!
Robbie Williams.
Parcă câștigasem la loterie.
Când devii vedetă, treci la alt nivel.
Mă sperie succesul și felul în care mi se conturează viața.
Nu știu. E copleșitor.
Am parte din nou de un succes fulminant
și nu știu în cine să mă încred.
E ciudat, fiindcă am mai avut succes în trecut,
însă am fost și extrem de trist.
Acum mă văd nevoit să fac față altfel acestei reușite.
Momentan, nu mă descurc prea bine.
Am câțiva prieteni buni. Cred... De fapt, știu.
Trebuie să vezi care sunt intențiile oamenilor,
de ce sunt lângă tine, de ce sunt așa de atenți la tine.
La 25 de ani am prins viață
La 22 eram în ceață
Dar nu e așa pentru toți?
1999 FRANȚA
Testăm dacă microfonul... Nici nu l-am conectat.
Ce s-a scris azi despre tine în ziare?
Au scris că mă autodistrug.
Nu știu cât de ușor le e oamenilor să mă cunoască și să-mi fie prieteni.
Eu sunt singuratic de soi.
Cei care reușesc sunt oameni mai deosebiți.
Da, mă înțelegeam de minune cu Gary aici.
Eram...
Eram prieteni la cataramă pe-atunci.
Ai putea compune fără el?
- Nu. - Bine.
E situația ideală.
Eu compun alături de cineva care e prietenul meu bun, înțelegi?
Și compunem melodii geniale.
Îmi place să compun muzică și versuri.
Dar nu mă pune să cânt la chitară sau la pian.
- Da, așa e. - Așa e, nu?
Pe vremea aia, trupa se numea Robbie Williams.
Eram într-o simbioză perfectă din punct de vedere muzical.
La clape, dl Guy Chambers, zis „Angels”.
Ne făcea plăcere să petrecem timp împreună.
Rob? Stai o clipă aici. Vreau să te pozez cu avionul.
Eram relaxați deoarece aveam succes.
- Arăți minunat, dragule. - Și tu ești chipeș.
Ne mergea bine în Europa și în Regatul Unit.
E minunat. E superb.
Dar în State, nu auziseră de mine.
Urma să ne aventurăm spre America.
1999 TURNEU AMERICA DE NORD
Super.
Eram în nouăzeci...
- 90... - 91?
Da. Când am intrat în Take That.
- Am reușit să iau albumul ăsta. - Da?
- Îl ascultam în tren. - Sună mișto, nu?
- E prima piesă? - Da.
Mi-am luat casetă, nu aveam bani de CD.
Dar nici bani de baterii nu aveam.
- Pentru Walkman? - Nu.
Eu ascultam asta, apoi cântam „Do What U Like”.
- Da. - Cam demoralizant.
Dar am ajuns la New York.
Am ajuns la New York.
New York City!
- Într-un penthouse. - Da.
E fabulos pentru britanici să cucerească America.
La momentul acela, în restul lumii
eram cunoscut, se știa cine sunt.
Dar în America o luam de la zero.
Sincer să-ți spun, nu știu nimic despre America.
Mă cam sperie, e uriașă.
Ar fi mișto să dau lovitura aici, să vând multe albume.
I-aș enerva pe ăia de acasă.
Cam ăsta e planul, asta vreau să fac.
Salutare, America!
De când voiam să spun asta!
Mulțumesc că m-ați invitat. Urmează o melodie despre sex.
Ce mic e!
Cred că habar nu aveți cine sunt.
Mulțumesc că ați venit. Suntem Robbie Williams și trupa.
Este vedeta Europei. Oasis le cântă în deschidere.
San Francisco! Sunt Robbie Williams.
Sunt din Anglia. Acolo îmi merge bine. Aici, nu prea.
Dați de veste!
Spuneți-le și dușmanilor! Vă rog eu.
Simt că înnebunesc.
Am dormit doar două ore în două zile.
Cred că pe americani îi derutează umorul lui mai aparte, britanic.
Americanii nu îi prea înțeleg glumele. Iar versurile lui...
Spune: „mă copleșește tristețea”, apoi: „sunt un superstar”.
Nu înțelegem glumele despre fundul lui.
Nu înțelegeau deloc cine sunt.
A fost tulburător.
Da!
Parcă suntem într-un film cu Beatles. E genial.
- Robbie Williams. - Da, salut! Ce faci?
- Cât ai băut? - Deloc.
- Deloc? - Absolut deloc.
- N-am mai băut de mult. - Să vină fetele cu Jäger!
Să-i facem lipeala cu ele.
- Crede-mă... - E alcoolic. Lasă-l în pace!
Atunci, nu e o idee bună.
Da, părea o provocare imposibil de dus la capăt.
Ești gata? Ești pregătit?
Eu sunt gata din născare, frate. Numai asta fac.
Eram un tip din nordul Angliei
și mă comportam ca atare.
- Gata! - Ce elegant!
Ne băteam cap în cap.
Mă râcâia.
- Îl avem pe Robbie Williams. Ce faci? - Foarte bine.
Serios.
Acum câțiva ani ascultam întruna „I Want You Back”,
melodia ta cu Take That, una excelentă.
- Să înțeleg că acum ține de trecut? - Da, clar ține de trecut.
Când aduceți vorba, simt că mor puțin.
Dar e bine, e cathartic când mi se tot aduce aminte.
Da, am fost în Take That. Nu mai sunt.
Da, ne-ai făcut un rezumat bun. Zi-ne de noul tău CD.
- Cum e? - E o colecție de melodii pop.
Scrise de mine, împreună cu mâna mea dreaptă, dl Guy Chambers.
Și nu-mi era bine deloc. Era istovitor.
- Nu-i speria pe băștinași! - Nu.
Ia uite!
Robbie, eu te credeam cumsecade, dar se pare că ești cam afurisit.
Ia uite-i! Mai și vorbesc.
Uite cum vorbesc!
Am fost drăguți cu tine.
- Bună! - Bună!
Suntem niște canadieni drăguți.
De parcă știu chestii.
- Până acolo! - Robbie!
Robbie, ți-am întins mâna!
Dacă nu vă dați de aici, o să intru!
Scuze!
Nu m-am comportat frumos cu ei.
Ajungi cumva să fii imun...
Nu te mai impresionează.
Eram copleșit. Mi se tot oferea, mi se tot oferea.
Trăiam cu sentimentul de teamă.
Mă trezeam încordat, anxios.
Înainte mă drogam și beam ca să nu mă mai simt așa.
Când rămâi și fără asta,
iese la iveală tot ce băgaseși sub covor,
iar eu aveam multe de procesat.
Eram deprimat. Eram bolnav mintal.
Deși părea pierdut la 22 de ani...
REPETIȚII PENTRU SLANE, IRLANDA
Robbie Williams și-a uimit criticii
și și-a enervat foștii colegi de trupă, mai puțin faimoși,
devenind cea mai mare vedetă pop.
Va cânta la Slane mâine și, judecând după ultimul său concert,
o să îi încânte pe cei 80.000 de fani care vor poposi în orășelul County Meath.
A fost de rahat!
Mai bine.
Cânt la Slane peste trei zile și sunt foarte speriat.
Ai tot fost prin SUA. E primul tău concert mare aici.
Ce ai învățat în America? Cât de încântat ești?
- Cât de încântat? - Da.
Am căzut în depresie acum vreo lună și abia ce ies din ea.
Deci nu mă prea încântă nimic momentan.
Mișto, nu? E mișto.
Dar îmi fac treaba. Mă prezint la datorie.
Vreau să mă bucur de Slane, dar mi-e frică.
- Mi-e frică de toate. - De ce ți-e frică?
- De ce? - Te descurci de minune.
- Ești foarte tare. - Da, știu...
Săptămâna trecută am zăcut în pat, îngrijorat.
Nici nu mă ridicam. Nu știu de ce mi-e teamă.
Nu mai am încredere în mine...
Iar asta mi-e meseria.
Guy, ne spui și tu ceva? Cu ce ați rămas din turneul prin America?
Mai avem mult de lucru.
Mai avem mult de lucru, dar eu nu dau doi bani.
- Pe America? - Pe nimic.
- Și tu cum îl ajuți? - Nu știu.
Cum îl ajut? Îi sunt prieten.
Ce răspuns cretin!
Îi sunt prieten. E tot ce pot să fac.
Compunem mai bine când Rob e...
Se vede că Guy era îngrijorat. Însă lumea era derutată.
El nu trăise genul ăla de depresie.
Cred că îl deruta.
Încercam să înfloresc realitatea.
- N-ai să vezi. - Doar la Slane.
- Scuze. - Mai încercăm?
- Vrei să sune mai optimist? - Vreau să fiți sinceri.
- Bine. - Înțelegi?
- Ești încântat de Slane? - Clar!
80.000 de oameni. E cel mai mare concert.
O să fie o experiență mișto,
dar sper ca toată lumea să fie încântată, și noi, și ei.
E un eveniment impresionant, trebuie să iasă bine.
Am fost diagnosticat cu depresie foarte devreme, pe la 22, 23 de ani.
Mai avem 3 km și iată autobuzele!
Dar lumea credea că, dacă ai parte de lucruri bune în viață,
dacă ai succes, nu ai motive să fii supărat.
- Succes, Robbie! - Mersi, frate.
Eu urcam pe scenă în fața a mii de oameni
și mă simțeam de parcă eram la etajul 100
și ardea camera.
Trebuie ori să rămâi pe loc și să arzi de viu,
ori să sari pe geam și să mori.
E tulburător.
Robbie!
Bună, scumpo!
Intră!
- Pot? - Da.
Doar puțin. Hai să ne culcușim!
- Cine e? - Eu.
Doamne!
Așa vreau să mă simt
De parcă am renăscut
Da, da
Am nimerit nota. Super!
N-am voie să înjur, să spun „căcat” sau „futu-i”,
pentru că se difuzează la televizor, dar voi puteți!
N-ar trebui să te uiți la așa ceva.
- Mai rămân. - Nu, n-ar trebui.
Ar trebui să existe o secțiune în Cartea Recordurilor
pentru cea mai mare sesiune de înjurături.
E pentru adulți. Trebuie să pleci.
Îmi pare rău, mi-aș fi dorit să vezi asta cu mine,
dar nu e pentru vârsta ta.
Unu, doi, trei...
Futu-i!
Foarte bine!
Introducerea.
Suntem gata.
Mai întâi, hai să menționăm unde suntem și în ce dată!
E șase și zece în aprilie...
- În 12. - În 12 aprilie.
Anul 2000. La studiourile Hook End.
Înregistrez un album.
E emoționant, spun chestii de genul „Sunt trist”,
„Am nevoie de iubire”, sau „Mă simt singur”.
Dar pe un ritm animat.
Așadar, primul single de pe album e așa de comercial, că mă sperie.
Nu știu de ce mă sperie. Înainte nu mă deranja.
Nu-mi plac versurile, fiind o melodie veselă.
Nu știu dacă să-l lansez pe ăsta primul sau să lansez altceva,
ceva mai credibil.
Ce alegi? Banii sau credibilitatea?
Lansăm câte un album pe an.
Și încerc să înțeleg cine e Robbie, ce ar trebui să fie.
Chiar trebuie să-mi câștig existența așa?
- Vrei să cânți asta? - Ce e?
- „Rock DJ”. - Ce să cânt? Nu am versuri.
- Scrie-le. - Bine.
- Pot să includ și „rahat”? - Nu cred că e indicat.
- Nu-mi place versul ăsta. - Bine.
„Rock DJ” a rămas fără versuri un an.
E o melodie veselă...
Ești acasă...
Mâinile sus dacă ești cu partenerul
- Ridică mâna. - Ridică...
Nu-mi dădea pace gândul că mai făcusem asta deja.
Cred că am scris versul ăsta de vreo 20 de ori.
„Poți să...”
Voiam să compun „Karma Police”.
Și compuneam „Karma Chameleon”.
Eu, pe ringul de dans Te țin în suspans
Fetele se sparg În figuri, în lung și-n larg
Ridică o mână Dacă ești stăpână
Pot să-i dau?
Normal, o iau!
Am...
Dar a avut mare succes.
Le dau clasă O bag în plasă
Ritmul nu mă lasă
Nu vreau să dansez, DJ
Dar mă trezesc pe ring cu ei
Când o să mă lași, DJ?
Seara aș vrea s-o închei
Succesul acesta fulminant a fost o diversiune incredibilă.
Dar nu mi-a alinat durerea.
La fel de greu îmi era să mă trezesc dimineața.
Succesul te salvează.
Dacă rămân fără el... „Cine mai e omul ăsta?
Ce mai înseamnă el?”
Iar eu simțeam cum mă tocesc pe zi ce trece.
Ajungi să nu te mai recunoști.
Trebuia să fac cumva să opresc lupta
dintre cele două tabere din mintea mea.
2000 VACANȚĂ ÎN MEDITERANĂ
Noi suntem!
- Bun-venit la vilă! - Bună!
- Bună!
Starul rock varză s-a trezit. Pari praf în dimineața asta.
- Da? - Da.
Am plecat în vacanță cu Guy,
Emma, soția lui Guy, și Geri Halliwell,
Ginger Spice din trupa Spice Girls.
Ați fost tare obraznici. Foarte obraznici.
Până vă cumințiți, în barca asta stați.
Aveam o relație derutantă. Ea fată, eu băiat.
Eram prieteni buni și încercam să ne limpezim gândurile.
A fost nasol cu șalupa.
Hai, Guy! Să știi că înregistrăm.
Hai, frate!
Nu e așa de sus.
Unde s-a dus? Uite-l!
Bună!
- Bună! - Bună!
Am început relația când eram la recuperare.
Se spune că nu e bine să legi nicio relație în primul an.
Nu poți avea grijă nici de-un cactus, darămite de cineva.
- Mi-ar sta bine în piele de leopard? - Da.
- Provocator, dar... - Ce?
- Ca-n anii '80... - Tipic mie.
- Nu. - Mersi.
- Anii '80. - Merge și provocator.
Îmi plăcea să petrec timp alături de ea.
Ne țineam de șotii.
Ne înțelegeam foarte bine, era distractiv.
Eram o gașcă mică
și ne bucuram de momente magice într-un loc magic.
- Bună! - Bună!
- Eu sunt Reg. El e Peter. - Peter.
Peter! Bună! Suntem în vacanță, în Costa Brava!
- Ce muzică ascultăm? - Ne plac Vengaboys.
Da, Vengaboys.
Și... melodia Victoriei Beckham.
- Da? - Da.
- Fiindcă... - Dată naibii, melodia asta.
- Dată naibii, freza mea! - Dată naibii!
Zi tu că nu-i artă asta!
- Dacă îi pui o melodie pe fundal. - O montăm ulterior.
Spune-ne cu ce te ocupi, Guy.
- Compun melodii. Cu Robert. - Vă certați vreodată?
- Pe versuri? - Nu.
- Nu ne certăm pe versuri, nu?
- Nu. - Nu?
Ne-am mai ciondănit uneori.
- Dar e bine. - Doar...
- Nu prea. - Mi-ai sărit în cap de câteva ori.
E bine, că așa vă... De ce ți-a sărit în cap?
- Eu nu i-am sărit în cap. Dar o s-o fac. - Cum ți-a sărit în cap?
Ne-am certat dintr-o prostie la al doilea album.
Da.
- Chitaristul, Phil... - Da.
Compunea o melodie cu Rob și...
Urma să fie înregistrată pentru al doilea album.
- Dar nu s-a mai concretizat. - Nici nu-mi amintesc faza.
Phil i s-a plâns lui Rob...
I-a spus că preia altcineva controlul asupra albumului.
- Serios? - Că nu mai e albumul lui. A băgat bățul.
- Iar el m-a sunat și... - Serios? S-a agitat.
Da, el credea că îi ignor melodiile. Dar nu ajunsesem la ele.
Și ce s-a întâmplat cu ea? Ai dat-o la parte.
- E pe Partea B la „Rock DJ”. - Zi-ne, Guy...
- Pe verso, dar... - La ce?
- Single-ul actual. - „Rock DJ”?
E august, apropo.
- Da... - Anul 2000.
Avem ceva de sărbătorit. De asta ai șampanie.
Două chestii. Aniversarea nunții și...
- Avem un single pe locul întâi. - Câte ai vândut?
Nu știu.
- Vreo 200.000. - Da.
O să fiu un nimeni cândva
O să fiu un nimeni cândva. Și e grozav!
O să fiu un nimeni
Cândva
Ia-mi castelul și insula Scapă-mă de ea
Vreau să fiu un nimeni Faimă, nu-mi place ideea
Mai bine să nu fie aievea Nu vreau să mai fiu cineva
Vreau să fiu un nimeni, așa O să fiu un nimeni cândva
A fost mișto.
Dar momentan, sunt un geniu neînțeles
Și deodată auzi...
Dar momentan, sunt un geniu neînțeles
Cu un penis imens
Și-n sudul Franței fac iureș
- Ești fericit aici? - Da.
E prima dată când te vedem fericit?
Da. În toate înregistrările.
- Știi care e titlul melodiei? - Da.
- „Cândva voi fi un nimeni”. - Da?
Și asta vrei? Care e înțelesul ascuns?
Nu mai analiza atât! Ce senzație îți dă?
- Urc pe un munte. - Da.
- În sudul Franței. - Da.
- E însorit. - Da.
- E o întrebarea prea apăsătoare. - La fel și melodia.
- Nici nu e terminată. - Nu știm despre ce e vorba.
Nu îți propui un subiect când o compui?
- Nu neapărat. - Nu.
Nu.
Aveam o idee când am început s-o compun, dar s-a transformat în altceva.
Nu știu cum se va termina. Încă nu știm.
- Tu te distrezi, Guy? - Da, de minune.
- Tu te distrezi, Robert? - Mă simt foarte bine.
Da? Uite, avem bodyguarzii cu noi.
- Nu-ți pui centura, Geri? - De ce?
Cumva te sperie Guy?
- Pe tine? - Eu urc în dubă.
Da?
Nu fi laș! Eu am stat în spate fără...
- E treaba ta. - Bine.
Ce sensibil! Bravo ție!
Sentimentul era reciproc. Ne plăceam mult.
Îi plăceam pe Geri și pe Guy. Ne bazam unii pe ceilalți.
Mă simțeam minunat în prezența lor.
Voi credeți că muzica e uneori profetică?
- Da. - Adică? În ce sens?
Când cânți că vei ajunge un nimeni cândva.
- Dar asta vrea, într-un fel. - Da.
Anonimitate.
Nimeni, dar nu în sensul de...
Stilul ăsta de viață?
- Stilul îl vrea. - Nu vrea faima.
Vrea și faima. Dar vrea să fie...
Cred că acest „nimeni” e un tip căsătorit fericit.
- Soție, doi copii. - Un om de rând.
- Da. - Vrea să fie un om de rând.
Să ducă o viață normală.
- Îi place convenționalul. - Liniștea.
- Da. - Își dorește o viață tihnită.
Ce mi-au oferit viața și profesia mea... Avantajele sunt incredibile, evident.
Dar cumva râvnești la o normalitate.
Asta nu e normalitate. Nimic nu e normal.
Geri.
Pozează!
Fă pe dura, Geri!
Nu poți da înapoi în punctul ăsta.
Mersi, frate.
Intră!
Ai grijă!
La revedere!
- Intră și ea? - Nu, intru în spate.
- Încui eu. - Bine.
- Ce nebunie! - Da.
Nu pot fi un nimeni...
Sunt cineva.
Încercam să mă împac cu ideea
că normalitatea nu mai exista.
Încă mai sunt oameni.
2000 SOMERSET, ANGLIA
Hai s-o facem aici!
- E frumos afară, nu? - Da.
Vreau să compun o melodie pentru Geri.
- Despre ce s-a întâmplat în vacanță. - Bine.
Visul unei nopți de vară
Tu ai fost tot ce-mi lipsea
Sună bine.
Libertatea să-ți fie ușoară
O vecie, da
Sună bine.
- Notează. - „Visul unei nopți de vară.”
„Tu ai fost tot ce-mi lipsea.”
Așa e, nu? E adevărat.
„Visul unei nopți de vară.” Se potrivește.
Relația mea cu Geri a însemnat foarte mult pentru mine.
Pe vremea când nu aveam nicio relație
în care să mă simt în largul meu.
Dar oriunde mergeam, paparazzi erau acolo înaintea noastră.
Iar momentele intime...
deveneau proprietate publică.
Nu înțelegeam cum e posibil așa ceva.
Într-o zi, am vorbit cu un paparazzo.
Mi-a spus că Geri le spunea.
Acum nu cred o iotă din ce mi-a zis,
dar atunci l-am crezut.
Ca să vezi ce înseamnă faima
și cum îți distruge încrederea în oameni.
Și mi-a stricat și amintirea
unei perioade frumoase din viața mea, clipe minunate.
În titlurile de azi: „E îndrăgostit de Geri”.
Ați fost în vacanță, nu-i așa, după ultimul concert, ca să scăpați?
Și v-au urmărit vreo 300 de paparazzi.
Da, așa e. Dar măcar se ocupă ei de poze.
Tabloidele află absolut tot.
Ce naiba face elicopterul ăsta? Crezi că e de presă?
Nu știi niciodată unde sunt. Nu știi ce momente surprind.
WILLIAMS CU CAPSA PUSĂ
ÎI SARE ȚANDĂRA LA UN HOTEL DE LUX
Derek, sunt Robbie Williams. Am citit ziarul de ieri.
Nu mi se pare deloc corect. Îmi poți explica câteva chestii?
Am ieșit cu barca, m-am întors.
În stânga mea, la hotel, era un paparazzo.
Nu dădea doi bani pe intimitatea mea.
Zice că sunt cu capsa pusă pentru că i-am umplut lui frigiderul.
Deci am fost cu capsa pusă doar cu cel care a venit să-mi facă poze.
Dacă nu vorbești cu ei, nu e bine. Dacă vorbești cu ei, iar nu e bine.
Nu vrei să ți se divulge absolut totul.
Nu vrei să ți se încalce intimitatea.
Ești la mila lor.
Nu ai unde să te ascunzi.
Încă din zori, deschizi geamul și încep să pozeze.
Vorbim despre o industrie care ascultă telefoane.
Ai oameni prin boscheți, la un kilometru distanță.
Mă urmăreau vreo șapte mașini mereu.
Gata? Vrei să ne spui unde suntem?
Să vă spun unde suntem? Spiritual sau...
Da. Spiritual. Nu, fizic.
Suntem în grădina mea din Los Angeles.
Am ajuns la Los Angeles ca să scap de tabloide.
A fost o binecuvântare.
Atunci mi-am dat seama că ce-mi trebuia de la America
nu era s-o cuceresc, ci ca ea să mă vindece.
Aici nu mă cunoștea nimeni.
Aprindeam televizorul și nu mă pomenea nimeni.
Adultul preluase frâiele. Asta avea să-mi salveze viața.
„Ne mutăm la Los Angeles pentru anonimitate.”
Și asta am ales să fac.
La începutul anului, mă săturasem de tot ce însemna Robbie.
O să se destrame trupa?
Da, dar am fost împreună mai mult decât Beatles.
La albumul ăsta, chiar am fost împreună mai mult decât Beatles.
Mă scoate din minți
Aceleași lozinci
Aceleași
Ai prins ideea.
Voiam să adopt un nou stil muzical.
Nu mă mai încânta deloc ce realizam cu Guy.
Vrei să începi prin a-mi spune cine ești și ce naiba cauți aici?
Mă numesc Guy Chambers
și înregistrez al cincilea album cu Robbie Williams.
Cum e relația voastră?
E dificil, fiindcă eu sunt în Londra și el e aici...
Ne desparte ditamai oceanul.
Nu știu în ce stare e. Mi-e greu să comunic cu el.
Sper că, de voi veni Tu vei dormi
Totul a început când am compus „Come Undone”
și știam că e o piesă super.
O țin mai mult. Încă puțin.
- Sună bine și lentă. - Bine.
Și Guy spune: „Nu-mi place cum sună.”
Mi-am dat seama că aveam o problemă.
Nu mă încântă versurile din bridge.
- Serios? - Da.
- De ce? - „E o dragoste...”
- Nu le putem schimba, frate. - Ba da!
Avem corul înregistrat.
- Da? - Am putea.
Dar trebuie adus corul la LA. Și costă enorm.
- Trebuia să mă fi întrebat! - Ce anume?
„Ce mai faci?” Mai des.
Va trebui să accept situația.
E albumul meu. Va rămâne acolo pe veci.
Mă gândesc că am fi putut
să vorbim mai des, să comunicăm.
Mai încercăm o dată?
Când ai o trupă, ai o gașcă.
Voi împotriva lumii.
Dar oamenii se îndepărtează.
M-am văzut cu Guy și i-am zis
că vreau să mă însoțească în turneu drept mulțumire.
Însă acela ar fi ultimul album la care lucram împreună.
Și a clacat.
Se schimbase.
Poate că mă schimbasem și eu.
- Bine. - Ce vrei să fac?
- Ce? - Ce vrei să fac?
Mă gândeam să facem o armonie la „Feel”.
Apoi a treia melodie. Ce zici...
Pleacă de-aici!
Cred că Guy se gândise că eram în trupa Robbie Williams.
Dar eu trebuia să preiau controlul.
Iar Guy mi-a spus:
„Știi ce? Mai cântă o dată.
Apoi alegem ce ne place și facem ce putem cu ce ai.”
- În traducere... - „Ce avem.”
„Mai cântă o dată, alegem ce ne place
și vedem dacă putem scoate ceva decent.
Dar, Rob, nu faci din rahat bici.”
- Asta ai înțeles tu. - Tu ce ai înțelege, Dave?
Eu nu mă bag.
- Da? - Da.
„Rob, nu faci din rahat bici, din păcate.”
Sunt un ratat
Îmi erai apropiat
Ia alege de-aici, javră!
Ia vezi ce-ți iese din asta!
Cred că mi se urâse cu binele.
Enervează-te mai des!
Bună! Sunt la microfon! N-o să mai vezi așa ceva!
- Sper că nu. - O experiență unică.
Bine.
Mă săturasem de el.
Da. Mă săturasem de el.
Robbie Williams nu comentează despre despărțirea de compozitorul său.
Guy Chambers este cel care a compus „Angels” și „Rock DJ”.
Am stat de vorbă cu el ieri.
Mama zice că, dacă n-am nimic frumos de zis de cineva,
să apelez la presă.
Îi urez noroc lui Guy.
Nu sunt sarcastic deloc. Îl ador pe om, sincer.
- Pe curând! - Robbie!
Aplauze pentru Robbie Williams!
Bună!
Ai emoții acum, fără Guy Chambers, să compui singur sau cu altcineva?
Parteneriatul meu cu Guy, din păcate, a luat sfârșit.
Nu vreau să comentez public motivele.
Ceva ce a ieșit la iveală odată cu povestea cu Guy Chambers
e faptul că lui Robbie Williams, care a fost în Take That,
nu i se recunosc meritele.
Lumea presupune că munca e în cârca altcuiva.
Sunt Robbie Williams. Compun versuri și melodii.
Pe toate. Uneori compun și muzica.
M-a enervat chestia asta.
Nu, nu sunt trist deloc.
Ce s-a întâmplat apoi?
Guy n-a mai venit în turneu cu mine.
Pentru prima dată în viață, nu mai dădeam socoteală nimănui.
Dar ceva îmi lipsea.
Nu eram întreg.
Îmi spui ce te aștepta?
Decăderea mea.
Ca persoană.
Înregistrezi?
Subtitrarea: Laura Somandru