Rob?
Jeg har kommet for å gi deg denne.
Dessverre ikke en vinyl. Men de sendte alle.
- Tusen takk. - Ingen årsak.
Takk.
- Du har vunnet. - Tusen takk.
Andy.
Skjønner du hva som skjer?
Vet ikke. Jeg er helt satt ut.
Jeg er skikkelig glad.
Neste år vil jeg gjenta det over hele verden.
Yes!
Jeg er bare 24. 24 år gammel!
For et år siden lot karrieren hans til å være over.
Artisten som stakk av gårde med Brit Awards, MTV Awards og Ivor Novello.
...enkelte sier det blir en kjempehit.
...og sårbar. Han havner stadig i...
Ifølge pressen har han gitt meg en!
Robbie!
DEL 2
Traume-prat!
- Der har du en fin intro-låt. - Ja. Traume-prat!
Jeg var i Take That Så ble jeg feit
I en traume-prat!
Dette burde man først gjøre når man står foran Perleporten.
Å la livet passere revy.
Det er mange følelser som skal ut når jeg ser tilbake på livet mitt.
Jeg vet ikke om dette er noe folk burde gjøre.
Eller jeg.
Men nå har vi åpnet Pandoras eske.
1998 ANDRE ALBUM SLIPPES
Hallo!
Etter en lovede start
slippes "Angels", og karrieren skjøt fart.
Profesjonelt ble alt bare større og større.
Jeg kommer!
Et øyeblikk bare!
Gjør sånn, fra side til side.
En ny låt inntar førsteplassen.
Dette er hans første som soloartist.
Den gang var jeg en salgssuksess.
Og befant meg på et nivå få artister har opplevd.
Det var helt vilt.
Helt vilt.
Og prisen går til...
Robbie Williams!
Robbie Williams, "Angels"!
Robbie Williams!
Det var som om jeg hadde lagt gullegget.
Men når du blir berømt, blir du liksom en annen.
Jeg blir litt skremt av suksessen og alt som skjer nå.
Det blir litt for mye av det gode.
Å bli veldig berømt igjen og ikke vite hvem du kan stole på.
Det jeg husker fra sist jeg var veldig berømt,
er at jeg også var veldig nedfor.
Så det gjelder å takle berømmelsen på en bedre måte.
Men takler det ikke særlig bra nå.
Jeg har et par veldig gode venner.
Tror jeg. Nei, det vet jeg.
Men med alle andre lurer man på hvorfor de er der,
vil omgås med deg og hvorfor de lytter til det du sier.
25, og nå går alt bra
21, da var jeg på bånn
Men alle har det vel sånn
1999 FRANKRIKE
Prøveopptak for å se om mikrofonen...
Vi har visst ikke koblet den til.
Hva står det i avisen om deg i dag?
De skriver at jeg er selvdestruktiv.
Jeg vet ikke hvor lett det er for folk å bli kjent med meg, å bli venner med meg.
For av instinkt er jeg en einstøing.
Så de som klarer det, må være ganske spesielle.
Jeg og Guy, vi har det så fint her.
Her er vi simpelthen som brødre.
Vil du kunne skape musikk uten ham?
- Nei. - Ok.
Det er et perfekt opplegg.
Jeg skriver låter sammen med én
som også er min beste kompis. Skjønner du?
Vi skriver bra låter sammen.
Jeg liker å skrive melodier og tekster.
Jeg gidder ikke å lære å spille gitar eller keyboard eller noe.
- Det stemmer faktisk. - Ja, ikke sant?
Vi var da i et band kalt Robbie Williams.
Musikalsk var vi på bølgelengde, en helt perfekt match.
På keyboard, Mr. Guy "Angels" Chambers.
Vi følte oss frie i hverandres selskap og trivdes sammen.
Står du foran litt? Jeg vil ha et av deg foran flyet.
Frie på grunn av suksessen vi opplevde.
Du ser strålende ut, kjære.
Ser ikke så verst ut selv.
Det funket i Europa og i Storbritannia.
Utrolig vakkert.
Men i USA var det ingen som kjente meg.
Vi forlot nå skyttergravene for å erobre Amerika.
1999 TURNÉ I NORD-AMERIKA
Kult.
Dette er fra nitti...
1991. Året da jeg ble med i Take That.
Jeg fikk penger til å kjøpe albumet.
Hørte på det mens jeg kom med toget.
Skikkelig bra.
- Er det første låta? - Ja.
Kjøpte den på kassett. Hadde ikke råd til CD-en.
Jøss.
Heller ikke råd til batterier til kassettspilleren.
- Walkmannen? - Nei.
Jeg hørte på sånt, men måtte synge "Do What U Like".
- Ja. - Litt demoraliserende.
Men det førte meg jo til New York!
Jeg er i New York.
New York City!
I en penthouse-leilighet.
I Storbritannia er det en greie
å være britisk og skulle erobre Amerika.
Overalt ellers i verden
har jeg nå et navn, og folk vet hvem jeg er.
Her i USA må jeg begynne på bånn.
For å være helt ærlig, så har jeg null peiling på Amerika.
Det skremmer meg, det er jo så jævla svært.
Jeg vil gjerne slå gjennom og selge masse plater her,
for det vil ergre mange der hjemme.
Det er liksom planen. Det jeg vil.
Hallo, Amerika.
Har jeg alltid drømt om å si.
Fint å være her. Nå skal vi ta en låt om sex.
Knøttlite lokale!
Vet ikke om dere vet hvem jeg er, så flott
at dere kom. Jeg er Robbie Williams og dette er bandet mitt.
...Englands store stjerne for tiden. Oasis er oppvarmere .
Hallo, San Francisco! Jeg heter Robbie
og er fra England. Her er jeg ikke så kjent ennå.
Så si ifra til venner og naboer.
Ja, selv til folk du ikke liker. Gjør det.
Jeg holder på å bli gal.
De siste to døgn har jeg sovet kun to timer.
Det som er forvirrende for amerikanere,
er hans sleivete, britiske humor.
I USA forstår man ikke slik humor.
I tekstene hans
heter det i én linje "stakkars meg", og i den neste "jeg er en verdensstjerne".
Og vi forstår ikke rompevitsene hans.
De hadde absolutt null peiling på hvem jeg var.
Det føltes veldig rart.
Wow! Dette er som i en Beatles-film.
- Robbie Williams. - Står til?
- Hvor mange drinker har du fått deg? - Ingen.
- Jeg har ikke drukket på lenge. - Bør spleise ham med Jägermeister-bertene.
Hør, han er en tørrlagt alkoholiker. La ham være.
Ja, da er det kanskje ikke så lurt.
Det føltes tøft, nærmest umulig.
Klar? Er du klar?
Jeg er alltid klar. Alltid "på".
Her er en typisk nord-engelsk fyr
som også oppfører seg som én.
Da er vi klare.
Stilig.
Jeg passer ikke inn.
Jeg virker amper.
Robbie Williams er med oss. Står til?
Jeg har det bra.
Det har jeg.
For et par år siden spilte vi masse "I Want You Back",
fra da du var i Take That, en suveren låt.
Er det en fase i livet ditt som er over nå?
Den er definitivt over nå, ja.
Hver gang noen nevner den, får jeg hetta.
Egentlig er det som en slags terapi,
at folk minner meg på det stadig vekk.
Jeg var med i Take That. Ikke nå lenger.
Det gjorde du helt klart. Fortell oss om den nye CD-en.
- Hvordan er den? - Den består av et knippe popsanger.
Skrevet av undertegnede og min gode medhjelper,
Mr. Guy Chambers.
Jeg hadde det ikke bra. Det var anstrengende.
- Ikke skrem de innfødte. - Nei da.
Følg med nå.
Jeg trodde du var en grei popstjerne, men du er faktisk en fæl fyr.
Se på dem. De kan til og med snakke.
Se dem snakke.
Vi er hyggelige.
- Hei. - Hei!
- Ser du? - Vi er snille kanadiere.
Det er som om de vet noe.
- Vi er med deg. - Robbie!
Ta meg i hånden, da!
Jeg går inn om dere ikke fjerner alt det.
Beklager!
Jeg er ikke grei med fansen her.
For man kunne bli veldig lei av...
Ja, man ble lei av det.
Det ble litt vel mye "se her, se her, se her" overalt.
Det var som om jeg var redd.
Våknet om morgenen med en følelse av angst og uro.
Jeg drakk og tok narkotika for ikke å føle meg sånn.
For uten slike stimuli
kommer fram alt det man har fortrengt.
Og det hadde jeg nå gjort i flere år.
Jeg var deprimert.
Og mentalt syk.
Som 22-åring allerede en has-been...
1999 PRØVER FOR SLANE CASTLE, IRLAND
Williams har overrasket kritikerne
og nok terget på seg de andre i bandet han var med i,
da han nå er dagens store stjerne.
I morgen spiller han på Slane og etter siste opptreden å dømme,
blir det en fantastisk dag for de drøyt 80 000
som forventes å møte fram.
Det var ræva!
Bedre.
Vi opptrer på Slane om tre dager,
og jeg er vettskremt.
Du har vært mye i USA, dette er første konsert her hjemme.
Hva lærte du i USA? Og ser du fram til den?
Om jeg ser fram til den?
Jeg har vært i en dyp depresjon i fem uker nå,
kom ut av den i forrige uke.
Så er ikke mye jeg ser fram til, men...
Gjør det lett for deg, hva?
Men jeg er her, og gjør jobben min.
Jeg vil gjerne nyte Slane, men jeg er redd også.
- Jeg er redd for alt for tida. - Hvorfor det? Du gjør det jo bra.
- Du ruler på scenen. - Ja, men...
Jeg lå i senga i forrige uke og bare grublet.
Jeg ville ikke stå opp. Vet ikke hvorfor jeg er redd.
Selvtilliten er borte, og jobben min består i å ha det.
Guy, vil du også være med?
Hva lærte dere av USA-turneen?
At vi må jobbe hardt.
Vi må jobbe hardt og jeg gir egentlig blanke.
- Gir du blanke i USA? - I alt.
Hva sier du til det?
Vet ikke.
Jeg prøver vel bare å være kompis.
- Og... - For et dustete svar.
Støtte ham er alt jeg kan gjøre.
Låtskriving funker bra når Robbie...
Guy var bekymret for meg, det er tydelig.
Samtidig var det forvirrende for ham.
Han hadde ikke opplevd
den type depresjon.
Så jeg tror han var forvirret.
Jeg skulle gjerne hatt en mer positiv vri. På Slane-konserten.
- Skal vi ta det på nytt? Mer muntert? - Jeg vil ha et ærlig svar.
- Skjønner du? - Ok.
- Ser du fram til Slane? - Om jeg gjør!
80 000 publikummere. Min største konsert.
Det blir en flott opplevelse. Håper det blir det
både for dem og meg.
Det er en diger festival,
så det blir nok bra.
Jeg fikk diagnosen depresjon i tidlig alder, kanskje 22-23 år gammel.
- Tre kilometer igjen, og se den køa. - Jøss.
Folk tenkte fremdeles, "du gjør det jo så bra
og nyter stor suksess. Du har vel ingen grunn til å være deppa?"
- Lykke til med konserten! - Takk.
Å måtte gå på scenen foran tusenvis av mennesker
føltes som å være i 100. etasje i et brennende hus.
Enten blir du der og brenner i hjel,
eller så hopper du ut vinduet og styrter i døden.
Så ille føltes det.
Robbie!
Hei, vennen.
Kom!
- Kan jeg? - Ja.
En liten stund, så. Hopp oppi. Legg deg inntil meg.
- Hvem er det? - Meg.
Jøss!
Slik vil jeg også føle meg
En fugl Fønix som reiser seg
Yeah, yeah, yeah
Den tror jeg at jeg traff! Herlig!
Jeg kan ikke banne, si ting som "helvete" eller "faen".
Fordi dette går på tv. Men det kan jo dere!
Jeg tror ikke du bør se dette.
- Jo, jeg blir. - Nei, det gjør du ikke.
Jeg synes det bør lages en egen Guinness -rekordbok
for tidenes største kollektive banne-happening.
Voksenprat. Du må nok gå, Boo.
Jeg skulle gjerne latt deg se alt og være her hos meg,
men dette er ikke for din aldersgruppe.
En, to, tre...
Faen!
Veldig bra!
Klar om tre sekunder.
Da er du på.
Om du først kan si hvor vi er og når.
Ti over seks, april...
- Den 12. - 12. april.
I år 2000.
Ved Hook End Studios.
Jeg spiller inn plate.
Det er veldig emosjonelt. "Jeg er så nedfor."
"Jeg trenger kjærlighet."
Eller: "Jeg er så ensom."
Men gjort med en upbeat vri.
Men den første singlen fra albumet er så kommersiell at jeg får noia.
Vet ikke helt hvorfor. Har ikke hatt problemer med det før.
Jeg får ikke til teksten som en partylåt.
Og er usikker på om jeg skal slippe den først,
eller kanskje heller en annen låt som gir mer kredibilitet.
Så hva skal man satse på?
Nå lager vi et album i året.
Og jeg spør meg selv
hva og hvem Robbie Williams bør være.
Må jeg virkelig gjøre dette?
- Vil du synge denne? - Hva er det?
- "Rock DJ". - Den har jo ingen tekst.
- Skriv den, da. - Ja vel.
Kan jeg bruke "dritt" i teksten?
Jeg tror helst ikke det.
Jeg liker ikke: "Da får moren din sitt."
Skjønner.
"Rock DJ" var en låt vi jobbet med i et år.
For det var en småfrekk, glad,
"føl deg som hjemme"-låt.
Henda opp om du er med på...
- Henda i været. - Ja?
Her sier en stemme i meg:
"Dette er jeg ferdig med."
Jeg må ha skrevet teksten minst... Kanskje 20 ganger.
"Kan du..."
Jeg vil skrive "Karma Police".
Men pusler med "Karma Chamelon".
Jeg og mitt floorshow Tett på din torso
Jenter holder koken Og gutta, ja de også
Henda i været Om jeg får den ære
Er dere klare?
Ja, om vi er!
Jeg har...
Men den ble en stor suksess.
Jeg har talent Og nå skal jeg i mål
Vær nå med på gulvet
Jeg vil ikke danse, DJ
Men føler jeg må bli med
Når tar det slutt, si meg
For du holder meg nå i gang
Kjempesuksessen var en stor adspredelse.
Men den leget jo ingenting.
Som hvor tøft det var å våkne hver dag og være i hodet mitt.
Suksess gir trygghet.
Tar man bort det, gjenstår:
"Hvem er den fyren?"
"Hva er det han vil?"
Nå føltes det som om jeg avslørte stadig mer av meg selv.
Til jeg til slutt ikke lenger kjente meg selv igjen.
Jeg trengte en pause i kampen
mellom de ulike sidene i hodet mitt.
2000 FERIE VED MIDDELHAVET
Det er oss!
Velkommen til vår villa.
Hei.
Den herjede rockestjernen er våken. Du ser passe herja ut.
- Gjør jeg? - Ja.
Jeg dro på ferie sammen med Guy,
kona hans Emma og Geri Halliwell,
Ginger Spice fra Spice Girls.
Dere har vært veldig slemme.
Veldig, veldig slemme.
Inntil dere kan oppføre dere, må dere ta den båten.
Det var et forvirrende forhold.
Hun var en jente, jeg en gutt.
Vi var to gode venner som forsøkte å rette opp skadene fra fortiden.
Den jolla var fæl.
Kom igjen, Guy. Du blir filmet.
Hopp uti, nå.
Det er ikke høyere enn springbrettet.
Hvor ble han av? Der er han.
Hei!
- Hei sann. - Hei.
Det begynte mens jeg var på avvenning.
Ikke innled et forhold det første året, ble det sagt.
For da kan man ikke engang ta seg av en kaktus.
- Ville jeg kle leopardmønster? - Ja.
- Litt trashy, men... - Så typisk meg?
- Nei da. - Takk for den.
- Litt sånn 80-talls. - Det kan jeg gå i.
Hun var lett å være sammen med.
Vi var begge like tøysete.
Og fant på mye gøy sammen.
Vi var en liten gjeng som tilbrakte noen spesielle dager sammen,
på et spesielt sted.
- Hei. - Hei.
- Jeg heter Reg, og dette er Peter. - Hei sann!
Vi er på ferie her på Costa Brava. Vi liker... hva slags musikk liker vi?
Vi liker Vengaboys.
Ja, Vengaboys.
Og så liker jeg... Victoria Beckhams nye låt.
- Gjør du? - Ja!
- For den... - Den låta vil slå deg.
- Håret mitt vil slå deg. - Og jeg vil klå på deg.
Dette er kunst, eller?
Med den rette musikken ville det vært kunst.
Kan du jo føye til etterpå.
Fortell oss om hva du gjør, Guy.
Jeg skriver låter med Rob.
- Krangler dere? Om en sangtekst eller noe? - Nei.
Nei, ikke om sangene.
Nei, men vi har kanskje iblant hatt noen tøffe øyeblikk.
- Det er jo bra. - Har vi vel ikke?
Du har jo blitt forbanna iblant.
Bra å slippe det ut. Hva sa han da?
Jeg har ikke kjeftet på ham, men det...
Hva sa han?
Det gjaldt en filleting på det andre albumet.
Gitaristen Phil hadde skrevet en låt med Rob
og han mente den burde være med på vårt andre album.
Men vi tok den ikke med.
Husker jeg ikke. Jeg var vel full.
Phil beklagde seg til Rob
og sa at noen tok over kontrollen på skiva di.
At det ikke var di skive lenger. Så det ble liv.
Like etter ringte han meg og...
Så han ble forbanna?
Fordi han trodde jeg ignorerte en av låtene hans.
Jeg var ikke kommet til den ennå.
Hva skjedde? Droppet du den?
- Den er B-siden på "Rock DJ". - Si meg, Guy...
- Det var ment som en B-side, men... - På hva da?
- Den nye singlen. - "Rock DJ"?
Nå er vi forresten i august. År 2000.
Dere har noe å feire, det er derfor du har champagne.
To ting. Bryllupsdag, og...?
- At singlen ble nummer én. - Hvor mange har den solgt?
Vet ikke helt.
- 200 000. - Der har du det.
En dag skal jeg bli en nobody
En dag blir jeg en nobody... Tenk så herlig!
Bli en nobody
En dag
Ta mitt slott og min private øy
Sleng dem begge vekk
Jeg vil bli en nobody
Lei av å være somebody
Jeg drømte alt var vekk
Vil ikke være en somebody
Har det fint som nobody
Bli en nobody en dag
- Jævlig bra. - Booyaka!
Men ennå er jeg ganske gæren
Og så får vi...
Men ennå er jeg ganske gæren
Med en riktig svær en!
Og en villa i Saint-Tropez
- Er du lykkelig her? - Ja.
- Er dette første gang vi ser deg lykkelig? - Ja. I alt materialet vi har sett på.
- Du vet tittelen på den låta? - Ja?
- "I'm gonna be nobody someday"? - Ja?
Er det det du vil? Hva betyr det?
Ikke tenk deg om. Hvilke tanker gjør du deg?
Nå kjører vi opp en fjellside.
I Sør-Frankrike.
Sola skinner. Det der er et dypt spørsmål.
- Den er ikke ferdig ennå. - Men...
Tenker dere ikke først på hva den handler om?
Nei, ikke egentlig.
Den skulle handle om noe da jeg begynte å skrive,
men tok en annen retning.
Jeg vet ikke hvordan den blir, så det vet vi ikke.
- Har du det fint, Guy? - Jeg har det kjempefint.
- Har du det fint, Rob? - Jeg har det helt nydelig.
Vi har livvakter bak oss.
- Kan du ta på deg belte, Geri? - Hvorfor det?
Gjør Guy deg nervøs?
- Du har jo ikke selv. - Jeg setter meg i den andre bilen.
Ikke vær pysete. Jeg satt baki uten belte.
- Det er opp til deg. - Ja vel, Mr. Snusfornuft.
Vi følte alle det samme. Vi var veldig glad i hverandre.
Veldig glad i Geri, og i Guy. Jeg hadde dem, de hadde meg.
Jeg hadde det veldig fint sammen med dem.
Tror du musikk kan være selvoppfyllende?
Hva mener du?
Å synge om å en dag bli en "nobody".
Det er det han vil.
Å leve anonymt igjen.
"Nobody" i betydningen ikke ha en slik...
Livsstil?
- Nei, han vil ha livsstilen. - Men uten å være kjendis.
Nei, han vil være kjendis. Og...
Jeg tror han med "nobody" mener en som er lykkelig gift...
Kone, to unger.
- En som er... - Som folk flest?
- Ja. - Han vil være som folk flest.
Kunne leve normalt.
- Han er jo litt konvensjonell. - Finne ro.
Ro i sjelen er jo noe vi alle vil ha.
Mitt nye liv og karrieren har gitt meg utrolige goder, helt klart.
Men jeg har fortsatt en trang til et normalt liv.
Dette er ikke normalt. Ikke noe av dette er det.
Geri?
Engelsk berte.
Hardcore, Geri.
Du kan ikke gå tilbake og endre det du har gjort.
Takk, kompis.
Sett deg inn.
Forsiktig.
Au revoir!
- Skal hun ikke sitte foran? - Jeg setter meg bak.
Jeg kan låse.
- For et kaos. - Ja.
Men jeg kan ikke være en nobody, for jeg er somebody .
Det gjelder å godta at drømmen
om et normalt liv ligger i grus.
Det er folk her.
Vi kan gjøre det her ute.
- Fint å være ute, hva? - Ja.
Jeg sa jeg ville skrive en låt til Geri.
- Om alt som skjedde i ferien. - Ja vel.
Du var min drøm i sommer
Du var den jeg trengte da
Bra.
Og håper du fant din frihet
- Til evig tid... - Skikkelig bra.
- Skriv det ned. - "Du var min drøm i sommer."
"Du var den jeg trengte da."
Det var jo slik det var.
"Du var min drøm i sommer" er skikkelig fint.
Mitt vennskap med Ginger betydde mye for meg.
I en periode hvor jeg manglet et forhold
jeg var komfortabel med.
Men hvor vi enn dro, var fotografene der først.
Så private, personlige øyeblikk...
...ble offentlig eiendom.
Vi kunne ikke fatte hvordan dette kunne skje.
Jeg traff en fyr som jobbet som paparazzo.
Han sa at det var Geri som sto bak.
Det tror jeg ikke et øyeblikk på er sant.
Men den gang trodde jeg det.
Det viser bare at det å være i rampelyset
påvirker psyken din slik at du ikke stoler på noen.
Og det ødela delvis minnet om
en viktig del av livet mitt og en fin opplevelse.
Avisene skriver: "Han er forelsket i Geri."
Dere dro på ferie etter siste konsert for å komme dere litt bort.
Og dere ble visst fulgt av 300 paparazzier?
Ja.
Men slik slipper vi jo å ta feriebildene selv.
Tabloid-pressen finner ut absolutt alt.
Hva gjør det helikopteret her? Tror du det er pressen?
Man vet bare ikke hvor de er.
Eller hvilke øyeblikk de fanger inn.
IRRITABEL WILLIAMS
OPPFØRER SEG BARNSLIG PÅ LUKSUSHOTELL
Derek, Robbie Williams her.
Jeg mottok nettopp avisen, gårsdagens avis,
og synes dette er helt på jordet. Kan jeg få forklare litt?
Jeg dro ut i båt, og kom tilbake.
Utenfor hotellet satt en paparazzi-fotograf
som ga fullstendig "f" i min privatsfære.
Det er tydeligvis å være "irritabel" at jeg sa til ham hva jeg mente om det.
Den eneste jeg var irritabel mot, var han som kom og tok bilder av meg.
Lar man være å snakke med dem, får man gjennomgå.
Snakker man med dem, får man gjennomgå.
Man vil gjerne bestemme selv hva man deler av private ting.
Ikke oppleve at det blir tatt fra en.
Man føler seg som et lett offer.
Og kan ikke slippe unna noe sted.
Man våkner om morgenen, titter ut, og blits-blits-blits.
Det er en yrkesgruppe som før drev med telefonavlytting.
Folk som lurer i buskene i omegnen.
Flere titalls personer som følger etter en overalt hvor man går.
Klar?
Kan du kort fortelle hvor vi befinner oss?
Skal jeg fortelle hvor vi befinner oss? Sånn spirituelt, eller...?
Ja, spirituelt. Nei, fysisk.
Fysisk så er vi i hagen min i Los Angeles.
Jeg dro til Los Angeles for å slippe unna tabloidpressen.
Det var herlig.
Jeg innså ganske raskt at det jeg trengte fra USA
ikke var å slå gjennom der, men å få ro i sjelen.
Her kjenner ingen meg.
Slår jeg på tv, så snakker ingen om meg.
Den voksne i meg satt nå i førersetet og sa: "Dette kan redde deg."
"La oss flytte til LA og leve anonymt." Og det var det jeg gjorde.
Nå i det nye året var jeg lei av alt som hadde med Robbie å gjøre.
Vil du avslutte Robbie Williams?
Vi har vært sammen lenger enn Beatles.
Med dette albumet har jeg vært lenger sammen enn Beatles.
Det gjør meg helt skjør
Jeg er som før
Som før!
Du tok vel poenget.
Jeg tror jeg musikalsk ville gjøre noe litt annet.
Jeg fikk ikke lenger noe ut av
opplegget jeg hadde med Guy.
Kan du først fortelle hvem du er? Hva faen gjør du her?
Jeg heter Guy Chambers, og har ansvar for Robbie Williams sitt femte album.
Hvordan foregår samarbeidet?
Tror det blir vanskelig når jeg er i London
og han her, med et helt hav mellom oss.
Vet ikke helt hvor jeg har ham for tida. Han er ikke lett å kommunisere med.
Når jeg kommer ned Håper jeg du sover
Det begynte da jeg skrev "Come Undone".
Jeg visste det var en bra låt.
La den fortsette litt til.
Jeg synes den er bra som slow.
Ja vel.
Jeg spilte den for Guy og han sa: "Nei, ikke noe særlig bra."
Og jeg tenkte: "Da har vi et problem."
Jeg er litt usikker på teksten i overgangen.
- Er du? - Ja!
- Hvorfor det? - "Det er..."
- Det kan vi ikke endre. - Jo!
Vi har jo gospelkoret. Altså, vi kan endre den.
Men da må vi få koret til LA. Det blir dyrt.
- Skulle spurt meg! - Om hva da?
"Har du det bra?" Litt oftere.
Jeg får vel avfinne meg med det.
Det er jo bare albumet mitt, som jeg må leve med.
"Om vi bare hadde snakket mer
med hverandre."
Skal vi ta den en gang til?
Når man starter et band, er man en gjeng,
det er oss mot verden.
Men kjemien kan gå tapt.
Jeg tok en prat med Guy og sa:
"Jeg vil ha deg med på turné for å takke deg.
Men dette er vårt siste album sammen."
Han eksploderte.
Og viste seg fra en annen side.
Jeg også, kanskje.
- Greit. - Hva vil du jeg skal gjøre?
- Hva? - Hva vil du jeg skal gjøre?
Jeg tenkte du kunne ta harmoni på "Feel".
Og så tar vi låt tre. Har du...
Faen ta deg!
Jeg tror Guy tenkte: "Vi har et band som heter Robbie Williams."
Jeg ville ha full kontroll.
Eller mest mulig.
Guy snudde seg til meg og sa:
"Hør, kan du ikke bare synge det igjen,
så mikser vi det, og gjør vårt beste med det du har."
- Med andre ord... - Det vi har.
"Gå og syng det igjen, så mikser vi det
og ser om vi kan bruke vokalen.
Men helt ærlig, vi kan ikke lage diamanter av dritt."
- Slik oppfattet du det. - Hvordan oppfattet du det, Dave?
Hold meg utenfor dette.
- Ja? - Absolutt.
"Kan ikke lage diamanter av dritt. Dessverre."
Jeg er et svin
Elsk din sønn
Miks det, din jævel!
Se om du får til noe med det!
Underbevisst er dette "er det ikke i stykker, så ødelegg det".
Bør gjøre deg sint litt oftere!
Hei! Her står jeg i vokalistens avlukke. Det får dere aldri se igjen!
- Håper ikke det. - En unik opplevelse.
Greit.
Jeg er ferdig med ham. Ja, der er det over og ut.
Robbie Williams nekter å kommentere påstandene
om at han skiller lag med sin faste låtskriver
Guy Chambers, mannen bak hits som "Angels" og "Rock DJ".
Vi snakket med ham i går.
Mor sier at "har du ikke noe godt å si om noen,
gå til News of the World ".
Jeg ønsker Guy hell og lykke. Jeg mener det ikke sarkastisk. Jeg elsker ham.
- Vi ses senere. - Robbie!
Da ber jeg dere ta godt imot Robbie Williams.
Hei.
Frykter du tiden etter Guy Chambers,
å skulle skrive låter alene eller med en annen?
Mitt samarbeid med Guy er dessverre for overskuelig framtid avsluttet,
av grunner jeg ikke vil gå inn på her.
Noe annet som bør sies i alt oppstyret rundt Guy Chambers,
er at fordi jeg er Robbie Williams fra Take That,
tilskrives jeg ingen ære for noe.
Folk tror automatisk at brorparten gjøres av andre.
Jeg, Robbie Williams, skriver tekster og melodier.
Iblant komponerer jeg også.
Dette er noe som ofte har gjort meg forbannet.
Jeg er ikke lei meg der.
Hva skjedde så?
Guy ble ikke med på turneen jeg hadde lovet ham.
For første gang var det nå ingen eller ingenting som holdt meg tilbake.
Men noe er gått i stykker.
Ødelagt.
Hva venter deg nå?
Et totalt sammenbrudd
av meg som menneske.
Tar den opp?
Tekst: Martin Bjørlo