Dobro jutro.
Zovem se Tom Ripley.
Amerikanac sam.
Ali trenutačno živim u Atraniju u Italiji, kod svog prijatelja Dickieja.
Planiramo zajedno otići na putovanje.
Pariz, Berlin, možda Grčka.
A Božić ćemo provesti u Cortini.
Ne znam čime ću se baviti ovdje.
Možda računovodstvom. Bio sam računovođa u New Yorku.
Dobar sam s brojevima.
Bit će kako bude, nisam zabrinut zbog toga.
Uvijek se nešto pojavi.
To je moja životna filozofija.
Odlično, Tommaso. Jako ti dobro ide.
Smetamo li?
- Ne. - Upravo smo završili.
Savršeno, jer idemo u Napulj pronaći nešto vrlo važno.
Još jednog Caravaggija?
Ne.
U ovaj stanu četiri kalupa za led. U ovaj samo dva.
Koliko nam kalupa treba?
Ne znam. Valjda četiri. Četiri je bolje nego dva.
Što ti misliš, Tome? Sviđa li ti se koji?
Hladnjak?
A o čemu razgovaramo?
Ne znam.
Mislim da bih se radije objesio nego kupio hladnjak.
A zašto?
Kao prvo, to je hladnjak.
A onda više nikamo ne idete jer vam se ne da putovati,
a kad već nikamo ne idete, kupite naslonjač i ostali namještaj
i uzmete hipoteku.
I onda shvatite da ste stari, da niste putovali
i umrete. A sve je počelo brojenjem kalupa.
Duhovito.
Ozbiljan sam. Hladnjak je teret.
Bez hladnjaka svaki dan kupujemo hranu
jer nam se stalno kvari. To je suprotno od onoga što govoriš.
Ne, suprotno je sloboda.
Hladnjak nije sloboda.
Ništa za Riccarda?
Ne. Pokupio je jutros.
U redu.
S ove adrese?
BRODOGRADILIŠTE LONG ISLAND
Ne znam.
U redu. Hvala, Matteo.
Dragi Tome,
znam da si nam u najboljoj namjeri
pisao kako Richard razmišlja o povratku kući.
Ali u svjetlu činjenice da si s njim već dva mjeseca
i da on ne pokazuje ništa veću želju za povratkom,
mogu samo pretpostaviti da nisi uspio.
Emily i ja cijenimo tvoj trud,
ali više nemaš obvezu prema nama.
Nadam se da se nisi previše inkomodirao
u ovih proteklih nekoliko tjedana.
Možda je putovanje, iako je bilo neuspješno,
donijelo i nešto užitka.
S poštovanjem, H. Greenleaf.
Neuspješno?
Zdravo, Tome.
- Kako si? - Dobro sam.
Jako lijepo.
Hvala.
Mislim da mi se ne sviđa. Ali ne znam kako je popraviti.
Treba mi stanka.
Želiš popiti nešto? Idemo na piće. S kockicama leda.
Idem k Marge.
Dobro si?
Da. Samo mislim da ne bi trebao odustati.
Neću. Nastavit ću poslije.
Vidimo se.
„Saznao sam
da Tom Ripley možda ne želi najbolje za tebe.
Možda glumi da je netko tko nije.”
Kako da ga se riješim, Marge?
Da ga bacim s terase?
- Gurnem pod autobus? - Ne znam što učiniti.
- Da ga utopim? - Što da učinim?
Reci mu da ode, Dickie.
Jedva da zna plivati.
Rekao mi je.
Užasava se vode.
Bok, Tome.
Bok.
Što radiš? Sav si mokar.
Dobar osjećaj.
Dobro. Uđi i osuši se. Večera u Le Sorelleu.
- Dobro. - U redu.
Jesi li ga razumio?
- Da. - Što je rekao?
Ako želimo još nešto,
trebamo naručiti odmah jer zatvaraju kuhinju.
Jako dobro, Tome.
Fausto je dobar učitelj.
Ili si ti dobar učenik. Ili oboje.
Znate što bismo trebali?
Otići na nekoliko dana u Sanremo.
Gdje je to?
Na sjeveru, blizu Nice. Na talijanskoj rivijeri.
Što kažete? Može? Nas troje?
Kada?
Odmah. Sutra.
Ne bih trebala ići.
Trebala bih nastaviti pisati. Krenulo mi je.
Vas dvojica idite.
Ne bi ti smetalo?
Zašto bi? Ja sam to predložila.
Jesi li sigurna?
Jesam.
Što kažeš, Tome? Jesi li za?
To je sjajna ideja.
Prva klasa. Zašto ne?
Uskoro ćemo stići.
Da.
Dvokrevetnu sobu.
Koliko noći?
Dvije, mislim.
Upišite ime i adresu.
Vaše putovnice, molim.
Treći kat.
Marge voli parfem koji ne mogu naći u Napulju.
Novella, nešto tako.
Sutra ću ga potražiti.
Želiš li što staviti ovamo?
Ne.
Santa Maria Novella. To ona želi.
Nemaju ga. Idem u parfumeriju nekoliko ulica dalje.
Ti ne moraš.
Idi na plažu, popij kavu. Nađemo se na šetnici.
Može.
Našao sam ga.
Pogledaj ih.
„Deset tisuća obuhvatio sam pogledom, zabacivali su glave u živahnom plesu.”
Što?
Oni su narcisi, Tome.
Što su?
Tetkice.
Pa što? Bilo je jako dojmljivo.
Potratio sam pola dana na parfem. Oprosti mi zbog toga.
Ti odluči što ćemo raditi do kraja dana. Što god želiš.
Da se provozamo čamcem?
Može.
Željeli bismo unajmiti čamac.
S motorom ili bez?
S motorom.
Na koliko?
Na dva sata.
Petsto lira unaprijed.
Znate voziti čamac?
Snaći ću se.
Ovo je čok.
Izvučete ga, upalite motor, pustite ga da radi u leru.
Onda ga gurnete do pola.
- Jasno? - Da.
Još nešto?
Nemojte stajati u čamcu.
Sredina, Tome.
Što?
Sjedni u sredinu.
Dobro.
Kamo idemo?
Je li važno?
Sjećaš li se Freddieja?
Da.
Nadam se da ti ne smeta,
ali mislim da ćemo samo Marge i ja provesti Božić s njim u Cortini.
Dobro.
Mislim da bi ona to htjela.
A budući da nas dvojica provodimo toliko vremena zajedno,
osjećam da ovaj put moram učiniti onako kako ona želi.
Ona bi to htjela?
Bojim se da je tako.
Kriviš nju?
Što?
Ona bi tako htjela? Ne ti?
Meni je svejedno. Njoj nije.
A što ću ja?
Za Božić?
Za Božić i Novu godinu. I nakon toga.
Zapravo, htio sam razgovarati i o tome.
Mislim da je vrijeme da počneš upoznavati Italiju. Za svoje dobro.
Zašto bi mjesecima bio samo u Atraniju
kad ima toliko toga što možeš vidjeti?
Što je tvoj otac rekao?
Što?
Poslao ti je pismo. Je li me spomenuo?
Zašto bi?
Zato što mi je napisao da me „otpušta”. To je htio reći,
iako nije tako napisao.
Najgori je bio njegov ton. Bio je tako...
odbacujući.
U redu.
Evo što se dogodilo.
Rekao mi je kako si mu napisao
da si blizu toga da me uvjeriš da se vratim kući.
Ja sam mu napisao da to ne može biti dalje od istine.
Mislim da je pomislio da mu lažeš.
I, posljedično, da ga iskorištavaš.
Kako bilo...
U redu je. Razumijem.
To s njim. Ono s Marge.
Shvaćam.
Jako si dobro ovo podnio.
Zašto ne bih?
Ne znam.
Zato što sam ti ponudio samo prijateljstvo i poštovanje,
a zauzvrat nisam tražio ništa?
To te muči?
A što drugo?
Želiš da kažem?
Ne.
Ne, imaš pravo.
Otići ću. Vrijeme je.
U redu je.
Dobro.
Krenimo natrag.
Tome, kojega vraga...
Tome...
Pomozi mi.
Sranje.
Dobra večer.
Soba broj šest.
Oprostite, gospodine.
Doći ću poslije.
U redu.
Račun, molim vas. I putovnice.
Odjavljujete se?
Zaračunat ćemo vam i ovu noć.
U redu je.
Vaš prijatelj je s vama?
Čeka me na kolodvoru.
Bili su Englezi ili Amerikanci, ne znam točno.
Unajmili su čamac na dva sata, ali ga nisu vratili.
Ne znam jesu li uništili čamac ili su ga ukrali.
Zdravo.
Na kolodvor.
Kartu, molim.
Prijevod titlova: Ivan Fremec