ROMA, 1961
Cine e acolo?
CU ȘASE LUNI MAI DEVREME
- La țanc! Mulțumesc. - Cu plăcere.
Stimată dnă De Silva,
conform datelor noastre,
aveți un sold restant la d-rul chiropractor Katz
în valoare de 42 de dolari și 50 de cenți.
Suntem încredințați că e o simplă omisiune și că veți achita suma,
chestiunea fiind alocată agenției noastre de colectare.
Dacă nu onorați plata în scurt timp,
vă vom aplica o penalizare de 10%.
Cu respect, George McAlpin.
ULTIMUL AVERTISMENT
Cum îți mai merge?
Bine, mulțumesc.
Al McCarren.
Tom.
Tom Ripley.
Ești un om tare greu de găsit.
Nicio adresă, număr de telefon, birou...
Doar câteva locuri în care oamenii au menționat că ai putea fi.
Ce oameni?
Sunt detectiv particular.
Am fost angajat să te găsesc.
Și să-ți dau asta.
Dl Greenleaf ar vrea să-ți vorbească.
Nu știu cine e.
Nici nu mă gândeam.
De unde să știi?
Despre ce să-mi vorbească?
Nu știu, despre ceva personal.
A menționat că s-ar putea să te alegi cu niște bani.
Ca să fac ce?
N-a menționat, după cum am zis.
Pot să-i spun că o să-l suni?
Spune-i ce vrei!
În regulă.
Ți-a făcut cinste dl Greenleaf.
M-a căutat cineva?
Nu.
Aia ce e?
Da. V-a căutat cineva.
ADMINISTRAȚIA FINANCIARĂ JOHN W. RUDOLF - INSPECTOR
Cum arăta?
Brunet, cu mustață, pălărie?
Se poate.
Mulțumesc.
- Alo? - Dle Reddington.
- Da. - Bună ziua!
Sunt George McAlpin, în legătură cu notificările trimise.
Poftim?
Soldul restant și penalitățile datorate d-rului Marvin Katz.
Ce sold? L-am plătit.
În numerar sau cu cec?
- Cu cec. - Ei bine, nu l-am primit.
Eu l-am trimis.
De aceea ați ignorat notificările?
N-am primit nicio notificare. Nu înțeleg.
Îmi dau seama că începeți să vă agitați. Nu e nevoie.
Pot vorbi cu cineva despre asta?
Cu mine. Chiar asta faceți.
Dacă vreți să vorbiți cu altcineva, atunci, cu un avocat,
dar sper că putem rezolva chestiunea fără să vă dăm în judecată.
Bine.
Bine. Ceea ce aveți de făcut
este să emiteți un alt cec cu suma inițială și 10% penalizare,
adică 27 de dolari, timbrat și trimis la...
Aveți un stilou?
Da.
Trimis la Agenția de Colectare McAlpin,
pe Bulevardul 8 numărul 421, cutia poștală 864, New York, New York.
Doriți să repet?
Nu, am notat.
Vă mai pot ajuta cu ceva, dle?
- Nu. - Bine. Mulțumesc, dle Reddington.
Cu plăcere.
- Am niște cecuri de încasat. - Desigur.
Aveți cont deschis la noi, dle McAlpin?
Nu.
Aveți un act de identitate?
- Da. - Mulțumesc.
O clipă, dle.
- Bună dimineața! - Da.
Puteți să verificați cecurile și permisul
și să comparați semnăturile între ele?
Acolo locuiți voi, înfumurații.
Mă cunoști doar.
O să dau un telefon.
Poate.
Ceva nu e în regulă.
AGENȚIA DE COLECTARE MCALPIN
- Domnul Ripley? - Da.
Urmați-mă!
Dle Greenleaf! Domnul Ripley, dle.
Tom, ce mai faci?
Deci... Te întrebi despre ce e vorba.
Despre Richard.
Scuze, nu-l cunosc.
E fiul meu.
Mi s-a spus că ești prieten cu el. Poate-l știi ca Dickie.
Cine a spus asta?
Un alt prieten de-ai lui. Nu-mi amintesc care.
A zis că-l știi, dar nu știa unde ești.
Bine.
Deci ți-l amintești?
Da.
Dar a trecut ceva vreme. Ce mai face?
Bună întrebare! Nu prea știu.
E în Europa de ani buni.
Din când în când, eu și soția primim o vedere,
dar, în afară de asta, cine știe?
Tom, e timpul să se întoarcă acasă. E prea mare pentru așa ceva.
Dar nu pune preț pe ce-i spunem noi.
Are vreun motiv să nu se întoarcă?
Zice că preferă să stea acolo.
Cică pictează. Înainte, scria.
Dar nu e nici pictor, nici scriitor, asta-i sigur.
Nu face altceva decât să navigheze, să bea și să fugă de responsabilități.
Nu are slujbă?
Slujbă? Nu, n-a avut niciodată.
Trăiește dintr-un fond înființat de noi prostește
și pe care nu-l putem desființa legal.
Bine. Deci unde e acum?
Acum? În Italia.
Într-o localitate de lângă Napoli, Atrani,
unde nu e nimic de făcut decât să stai pe plajă.
Și să pictezi. Da, bună asta!
O să fiu sincer cu tine, Tom.
Ești primul prieten al lui Richard care a vrut să mă asculte.
Deci ce pot face?
În ce domeniu lucrezi?
În asigurări.
Serios? Mereu e nevoie de așa ceva.
- Vânzări? - Contabilitate.
N-ai cumva un concediu în curând
sau vreo învoire?
Adică... să mă duc acolo?
Să vorbești cu el, față în față.
Ți-aș acoperi toate cheltuielile, plus un salariu,
se subînțelege.
O să te gândești?
Mulțumesc, Muriel.
Ești din New York, Tom?
Da.
Ai fost aici la facultate?
Nu. La Princeton.
Princeton! Cred că părinții tăi sunt foarte mândri.
Părinții lui Tom au murit când era mic, Emily.
Doamne!
S-au înecat în Canalul Long Island. Un accident naval.
Bietul de tine!
De ce nu mi-ai spus?
Era un copil adorabil.
Și un bun sportiv.
Aici e când a plecat în Europa.
Atena.
Paris.
Și aici e acum. Cum se cheamă?
- Atrani. - Atrani.
Ea e Marge sau așa ceva. Prietenă, iubită, cine știe?
Dnă Greenleaf?
Emily?
Poate e timpul pentru odihnă?
A fost o plăcere să vă cunosc, dnă Greenleaf.
Fii binecuvântat, Tom!
E-n regulă. Vin în câteva minute.
Poftim!
Rezervările pentru navă și tren. Bani pentru cheltuieli.
Și salariul tău.
Dacă ai nevoie de mai mult, spune și îți transfer.
- Dle Ripley! - Da.
Pe aici, dle. Am pus deoparte lucrurile dlui Richard.
Uau! Bine.
Dna Greenleaf nu era sigură de halat.
V-a lăsat pe dv. să alegeți.
Cred că cel maro.
Bordo.
Sunteți sigur?
Categoric.
Mulțumesc.
Dragă mătușă Dottie,
nu-ți scriu să te informez iarăși de schimbarea adresei mele.
După cum vezi în antetul foii, sunt în trenul Orient Express.
O ofertă de lucru neașteptată, pe care n-o voi detalia aici.
Deschideți gura!
Sigur ai observat că nu ți-am încasat ultimul cec.
Ai concluzionat că sunt mort?
Ei bine, nu sunt.
Puteți băga asta în gură? N-o să doară.
Dar nu e nevoie să-mi mai trimiți.
Banii au fost mereu insuficienți pentru prețul cu care veneau.
Desigur, nu vei mai avea ocazia
să-mi amintești de defectele mele,
ceea ce presupun că te va lăsa fără ocupație în viață.
În orice caz, ai scăpat de mine.
Și eu, de tine.
NAPOLI
Atrani?
Știți cumva când vine un autobuz sau...
Hei! Ce...
Autobuzul e încoace?
Stai...
Stai! Mă duci la stația de autobuz?
Bine.
Cât mai e?
Bine.
Pot să-mi las valizele aici?
Vreți să... Bine. Aici?
Bine.
E cineva?
Poftim?
Adică plaja?
Bine.
Uau! Bine.
Aveți și altceva?
Bine.
Dickie Greenleaf!
Da?
Tom Ripley.
Din New York. Ne-am cunoscut la Bob Delancey.
Acum mulți ani. Ce coincidență!
Tom și mai cum?
Ripley.
Ea e Marge. Marge, Tom Ripley.
Ce mai faci?
Bine, mulțumesc.
Nu-ți amintești de mine.
Nu, doar că am crezut, știi tu...
N-am fost în America de atâta vreme!
E-n regulă.
Cred că mă duc să înot. Mai vrea cineva să vină cu mine?
Eu.
Tom?
Sigur.
De unde îl știi?
Sincer, nu-mi amintesc.
Da.
Tom Ripley? Nu știu.
Ești bine?
Da.
Doamne!
Hei!
Pe terasă.
Ești aici de mult timp, Marge?
De aproape un an.
Casa mea e acolo.
Iar aia e barca lui Dickie.
Bine.
Martini! Perfect.
Mă duc s-o ajut cu prânzul pe Ermelinda.
La ce hotel stai?
Încă nu m-am cazat.
Încearcă la Miramare! Nu la Sergio. Asta dacă intenționezi să rămâi.
Miramare.
Da.
Îți place arta, Tom?
Da.
Ești în locul potrivit.
Ai putea privi arta din Italia toată viața.
Îți place Caravaggio?
Da.
În regulă.
Uită-te la toate tablourile Caravaggio de aici!
Îți dau o listă cu muzeele în care le găsești.
Ar fi grozav. Mulțumesc.
Și Dickie pictează.
Da...
Cred că mi-ai spus asta în New York.
Da?
Atunci, am mințit.
Dintotdeauna mi-am dorit,
dar m-am apucat serios abia când am venit aici.
Mi-ar plăcea să văd odată.
Desigur. Da.
Mulțumesc mult pentru prânz.
A fost plăcerea mea. O putem face din nou, dacă totuși rămâi.
- Abia aștept! - Și eu.
În regulă, pa!
Pa!
Bine.
Doamne!
Frumos stilou!
Da, hai! Așa.
Bun.
Trage!
Da, exact. Dickie.
Dickie Greenleaf.
Și eu mă bucur să vă cunosc.
Câți bani doriți?
Nu e suficient.
Subtitrarea: Iulia Rolle