ROMA, 1961
Hvem der?
SEKS MÅNEDER TIDLIGERE
- God timing. Takk. - Bare hyggelig.
Kjære Mrs. De Silva,
ifølge systemet vårt
har du en ubetalt regning hos kiropraktor Katz
på 42 dollar og 50 cent.
Vi antar det var en forglemmelse og at du betaler til adressen over,
siden saken nå har blitt sendt til vårt innkrevingsbyrå.
Betaler du ikke innen rimelig tid,
må vi kreve ti prosent i forsinkelsesgebyr.
Hilsen George McAlpin.
SISTE ADVARSEL
Står til?
Jo, takk.
Al McCarren.
Tom.
Tom Ripley.
Du er en vanskelig mann å finne.
Ingen adresse, telefon, kontor...
Folk nevnte bare noen få plasser du kunne være, som her.
Hvilke folk?
Jeg er privatetterforsker.
Ble ansatt for å finne deg.
Og gi deg dette.
Mr. Greenleaf vil snakke med deg.
Jeg vet ikke hvem det er.
Jeg tenkte meg det.
Hvorfor skulle du det?
Snakke med meg om hva?
Jeg vet ikke. Noe personlig.
Han nevnte at du kunne tjene litt penger.
For å gjøre hva?
Det sa han ikke.
Kan jeg si at du vil ringe ham?
Si hva du vil.
Greit.
Mr. Greenleaf spanderer.
Har noen vært her for meg?
Nei.
Hva er det?
Sant. Det var noen her.
SKATTEETATEN JOHN W. RUDOLF - ETTERFORSKER
Hvordan så han ut?
Så ut?
Mørkt hår, bart, hatt...
Kanskje.
Takk.
- Hallo? - Mr. Reddington.
- Ja. - Hei.
Dette er George McAlpin. Følger opp purringene du mottok.
Unnskyld?
Den manglende innbetalingen til dr. Marvin Katz.
Manglende? Jeg betalte ham.
Med kontanter eller sjekk?
- Sjekk. - Den ble ikke mottatt.
Jeg sendte den.
Er det derfor du ignorerte purringene?
Jeg har ikke ignorert noe. Jeg forstår ikke.
Jeg hører du blir opprørt. Det er ingen grunn til det.
Er det noen der jeg kan snakke med?
Du kan snakke med meg nå.
Om du vil snakke med en annen, blir det en advokat,
men jeg håper vi kan løse saken uten å gå rettens vei.
Ok.
Det du må gjøre nå er å sende
en ny sjekk med opprinnelig beløp pluss ti prosent i gebyr,
så det blir 27 dollar til...
Har du en penn?
Ja.
Til McAlpin innkrevingsbyrå,
421 8th Avenue, boks 864, New York.
Skal jeg gjenta det?
Nei, jeg skrev det ned.
Kan jeg hjelpe deg med noe annet?
- Nei. - Greit. Takk, Mr. Reddington.
Bare hyggelig.
- Jeg har noen sjekker. - Klart.
Har du konto hos oss, Mr. McAlpin?
Nei.
Har du legitimasjon?
- Ja. - Takk.
Et øyeblikk.
- God morgen. - Ja.
Kan du sjekke sjekkene og førerkortet,
og sammenligne signaturene med sjekken?
Det er der dere snobber bor.
Du kjenner meg.
Jeg må ta en telefon.
Kanskje.
Føles ikke riktig.
MCALPIN INNKREVINGSBYRÅ
- Mr. Ripley? - Ja.
Følg meg.
Mr. Greenleaf. Mr. Ripley.
Tom, står til?
Du lurer nok på hva det gjelder.
Det gjelder Richard.
Vet ikke hvem det er.
Han er sønnen min.
Hørte du var en venn. Kanskje du kjenner ham som Dickie.
Hvem sa vi var venner?
En av de andre vennene hans. Husker ikke hvem.
Sa du kjente ham. Visste ikke hvor du var.
Ok.
Så du husker ham?
Ja.
Det er lenge siden sist. Hvordan har han det?
Godt spørsmål. Jeg vet faktisk ikke.
Han har vært i Europa i årevis.
Min kone og jeg får et postkort fra ham iblant,
men bortsett fra det, hvem vet?
Det er på tide han kommer hjem. Han er for gammel for dette.
Men han hører ikke på oss.
Er det en grunn til at han ikke vil hjem?
Han foretrekker å være der.
Sier han maler. Før skrev han.
Men han er ingen maler eller forfatter.
Seiling, drikking og å unngå ansvar er alt han gjør.
Har han ingen jobb?
Jobb? Nei. Det har han aldri hatt.
Han lever av fondet vi var dumme nok til å ordne
og som vi ikke kan ta fra ham.
Ok. Hvor er han nå?
Nå? Italia.
Et sted nær Napoli kalt Atrani,
hvor man bare sitter på stranden.
Og maler. Ja, den var god.
Jeg skal være ærlig med deg.
Du er den første av Richards venner som har villet høre på meg.
Så hva kan jeg gjøre?
Hva slags jobb har du?
Forsikring.
Jaså? Det er vel alltid behov for det.
- Salg? - Regnskapsføring.
Du har vel ingen ferier snart,
eller fridager?
For å dra dit, mener du?
For å snakke med ham, personlig.
Jeg dekker alle utgifter, i tillegg til lønn.
Det sier seg selv.
Kan du tenke på det?
Takk, Muriel.
Er du fra New York?
Ja.
Gikk du på college her?
Nei. Princeton.
Foreldrene din er nok stolte.
Foreldrene hans døde da han var liten.
Kjære vene.
De druknet ved Long Island i et båtulykke.
Stakkars deg.
Hvorfor sa du ikke det?
Han var en skjønn baby.
Litt av en atlet.
Her dro han til Europa.
Aten.
Paris.
Her er han nå. Hva heter det?
- Atrani. - Atrani.
Dette er Marge et-eller-annet. En venn, kjæreste, hvem vet?
Mrs. Greenleaf?
Emily?
Kanskje på tide med en hvil?
Det var en glede å møte deg, Mrs. Greenleaf.
Velsigne deg, Tom.
Det er greit. Tar bare et par minutter.
Her.
Billetter til båten og toget. Utgiftene dine.
Og lønnen din.
Om du trenger mer, si fra, så overfører jeg.
- Mr. Ripley. - Ja.
Denne veien, sir. Vi har satt til side Richards ting.
Oi. Ok.
Mrs. Greenleaf var ikke sikker på morgenkåpen.
Hun overlater det til deg.
Den rødbrune, tror jeg.
Burgunder.
Er du sikker?
Definitivt.
Takk.
Kjære tante Dottie,
nei, dette er ikke enda et brev for å informere deg om min nye adresse.
Som du kan se, er jeg om bord på Orientekspressen.
Et uventet forretningstilbud, som jeg ikke skal gå inn på.
Åpne munnen.
Du merket nok at jeg ikke innløste din forrige sjekk.
Trodde du derfor at jeg var død?
Det er jeg ikke.
Kan du putte den i munnen? Det gjør ikke vondt.
Men du trenger ikke sende mer.
De var alltid utilstrekkelige for prisen du tok for dem.
Nå mister du selvsagt muligheten
til å kommentere mine feil,
så da har du vel ikke noe annet å gjøre i livet.
Uansett, nå er du kvitt meg.
Og jeg er kvitt deg.
NAPOLI
Atrani?
Vet du når det kommer en buss eller...
Hei. Hva...
Er bussen her?
Vent...
Følger du meg til bussen?
Ok.
Er det langt igjen?
Ok.
Kan jeg sette bagasjen her?
Skal jeg... Ok. Her?
Ok.
Hallo?
Hva?
Stranden?
Ok.
Oi. Ok.
Har du noe annet?
Ok.
Dickie Greenleaf.
Ja?
Tom Ripley.
Fra New York. Vi møttes hos Bob Delancey.
Mange år siden. For et sammentreff!
Tom...
Ripley.
Dette er Marge. Tom Ripley.
Står til?
Jo, takk.
Du husker meg visst ikke.
Jo, jeg bare...
Jeg har ikke vært i USA på lenge.
Det går bra.
Tror jeg tar meg en svømmetur. Vil noen bli med?
Ja.
Tom?
Klart.
Hvor kjenner du ham fra?
Jeg husker ærlig talt ikke.
Ja.
Tom Ripley? Jeg vet ikke.
Går det bra?
Ja.
Kjære vene.
Hei.
Til terrassen.
Har du vært her lenge, Marge?
Nesten et år.
Huset mitt er der borte.
Det er Dickies båt.
Ok.
Martini. Perfekt.
Jeg ser om Ermelinda trenger hjelp med lunsjen.
Hvilket hotell bor du på?
Har ikke sjekket inn ennå.
Prøv Miramare. Ikke Sergio's. Om du blir en stund.
Miramare.
Ja.
Liker du kunst?
Ja.
Da er du på rett sted.
Man kan bruke livet på å se på kunst i Italia.
Liker du Caravaggio?
Ja.
Greit.
Hør her. Se alt av Caravaggio her.
Jeg skal gi deg en liste over museer og kirker.
Det hadde vært flott. Takk.
Dickie maler.
Ja, faren...
Jeg tror du fortalte meg det i New York.
Gjorde jeg?
I så fall løy jeg.
Jeg har alltid ønsket det,
men jeg tok det ikke seriøst før jeg kom hit.
Jeg vil gjerne se kunsten din.
Klart. Ja.
Tusen takk for lunsjen.
Bare hyggelig. Vi gjør det igjen, om du blir værende.
- Ser frem til det. - Jeg også.
Greit, ha det.
Ha det.
Ok.
Kjære vene.
Fin penn.
Greit, kom igjen.
Greit.
Dra.
Ja, det stemmer. Dickie.
Dickie Greenleaf.
Fint å møte deg også.
Hvor mye penger trenger du?
Det er ikke nok.
Tekst: Benjamin Sveen