ŘÍM, 1961
Kdo je tam?
O ŠEST MĚSÍCŮ DŘÍVE
- Dobré načasování. Díky. - Není zač.
Vážená paní De Silvaová,
dle našich záznamů
máte dluh na svém účtu u chiropraktika doktora Katze
ve výši 42 dolarů a 50 centů.
Věříme, že je to nedopatření a výše uvedené uhradíte,
jelikož případ byl předán naší výběrčí agentuře.
Pokud účet včas nevyrovnáte,
budeme vám účtovat 10% poplatek za pozdní platbu.
S pozdravem George McAlpin.
POSLEDNÍ UPOMÍNKA
Jak se daří?
Fajn, díky.
Al McCarren.
Tom.
Tom Ripley.
Je velmi těžké vás najít.
Žádná adresa, telefon, kancelář...
Jen pár míst, kde byste podle některých mohl být. Jako tohle.
Podle koho?
Jsem soukromý detektiv, Tome.
Měl jsem vás najít.
A dát vám tohle.
Pan Greenleaf by s vámi chtěl mluvit.
Nevím, kdo to je.
To jsem si myslel.
Proč byste měl?
O čem chce mluvit?
Nevím. O něčem osobním.
Zmínil, že byste z toho mohl mít nějaké peníze.
Za co?
Jak jsem říkal, to mi neřekl.
Můžu mu říct, že mu zavoláte?
Řekněte mu, co chcete.
Tak jo.
Pití platí pan Greenleaf.
Stavil se za mnou někdo?
Ne.
Co je tamto?
Jo. Někdo se stavil.
FINANČNÍ ÚŘAD VYŠETŘOVATEL JOHN W. RUDOLF
Jak vypadal?
Tmavé vlasy, knírek, klobouk...
Možná.
Díky.
- Haló? - Pane Reddingtone.
- Ano? - Zdravím.
Tady George McAlpin, volám vám kvůli zaslaným upomínkám.
Prosím?
Dluh a poplatky za pozdní platbu na vašem účtu u doktora Marvina Katze.
Jaký dluh? Zaplatil jsem mu.
Hotovostí, nebo šekem?
- Šekem. - No, on ho neobdržel.
Já ho ale poslal.
Proto jste ignoroval ty upomínky?
Žádné upomínky jsem nedostal. Nechápu.
Vidím, že začínáte být rozrušený. Není k tomu důvod.
Můžu o tom mluvit s někým jiným?
Můžete mluvit se mnou. Mluvíte se mnou.
Jestli chcete mluvit s někým jiným, tak s právníkem.
Ale doufám, že se to vyřeší bez žaloby.
Dobře.
Dobře. Teď musíte udělat tohle, pane.
Vypište nový šek na původní částku plus 10% poplatek za pozdní platbu.
Celkem to bude 27 dolarů. Pošlete ho...
Máte pero?
Ano.
Pošlete ho Výběrčí agentuře McAlpin.
Adresa je 421, 8. Avenue, box 864, New York, stát New York.
Potřebujete, abych to zopakoval?
Ne, napsal jsem si to.
Mohu vám pomoci ještě s něčím, pane?
- Ne. - Dobře. Díky, pane Reddingtone.
Nemáte zač.
- Chtěl bych proplatit nějaké šeky. - Jistě.
Máte u nás účet, pane McAlpine?
Nemám.
Máte nějaký průkaz?
- Mám. - Děkuji.
Moment, pane.
- Dobré ráno, pane. - Ano?
Můžete prosím ověřit tyto šeky a průkaz
a porovnat podpis s těmi na šecích?
No, tam žijete vy pracháči.
Jo, znáš mě.
Zavolám.
Možná.
Nezdá se mi to.
VÝBĚRČÍ AGENTURA MCALPIN
- Pan Ripley? - Jo.
Pojďte za mnou.
Pane Greenleafe. Pan Ripley, pane.
Jak se máte, Tome?
Říkáte si, o co jde.
Jde o Richarda.
Pardon. Nevím, kdo to je.
Je to můj syn.
Prý jste jeho kamarád. Možná ho znáte jako Dickieho.
Kdo říkal, že jsme kamarádi?
Jiný jeho kamarád. Nevzpomínám si který.
Říkal, že ho znáte. Ale že neví, kde jste.
Dobře.
Tak si na něj vzpomínáte?
Jo.
Ale chvíli jsme se neviděli. Jak se má?
To je dobrá otázka. To vážně nevím.
Už léta je v Evropě.
S manželkou od něj občas dostaneme pohled,
ale kromě toho, kdo ví?
Je načase, aby se vrátil domů, Tome. Už je na to příliš starý.
Ale my ho nijak nepřesvědčíme.
Je nějaký důvod, proč se nechce vrátit?
Prý se mu víc líbí tam.
Říká, že maluje. Předtím zase psal.
Ale malíř ani spisovatel není. To vám povím.
Plachtění, pití a vyhýbání se odpovědnostem. Na to ho užije.
Nemá práci?
Práci? Ne. Nikdy žádnou neměl.
Žije ze svěřenského fondu, který jsme mu zařídili.
Nemůžeme ho legálně odstřihnout.
Dobře. Tak kde je teď?
Teď? V Itálii.
Nějaké místo u Neapole jménem Atrani,
kde se dle mých vědomostí dá leda tak válet na pláži.
A malovat. Ano, to je dobré.
Budu k vám upřímný, Tome.
Jste první Richardův kamarád, který byl ochotný mě vyslechnout.
Co můžu udělat?
V jakém oboru pracujete?
V pojišťovnictví.
Vážně? To bude potřeba vždycky.
- Prodej? - Účetnictví.
Neblíží se vám náhodou nějaká dovolená
nebo neplacené volno?
Jako že... bych tam jel?
Promluvit si s ním tváří v tvář.
O vaše výdaje a plat se postarám.
To je bez debaty.
Promyslíte si to?
Díky, Muriel.
Jste z New Yorku, Tome?
Ano.
Chodil jste tam na univerzitu?
Ne. Na Princeton.
Princeton. Vaši rodiče musí být pyšní.
Tomovi rodiče zemřeli, když byl mladý, Emily.
Dobrý bože.
Utopili se v průlivu Long Island Sound. Nehoda na lodi.
Vy chudáčku.
Proč jsi mi to neřekl?
Byl tak roztomilé děťátko.
Byl zdatný atlet.
Tady odjel do Evropy.
Atény.
Paříž.
A tady je teď. Jak se to tam jmenuje?
- Atrani. - Atrani.
Tohle je nějaká Marge. Kamarádka, přítelkyně, kdo ví?
Paní Greenleafová?
Emily?
Neměli bychom si odpočinout?
Velmi rád jsem vás poznal, paní Greenleafová.
Bůh vám žehnej, Tome.
To nic. Bude to jen pár minut.
Tady.
Lístky na loď a na vlak. Vaše výdaje.
A váš plat.
Jestli budete potřebovat víc, stačí říct, a pošlu to.
- Pan Ripley? - Ano.
Tudy, pane. Richardovy věci máme dané bokem.
Páni. Dobře.
Paní Greenleafová si nebyla jistá županem.
To nechala na vás.
Asi ten kaštanový.
Vínový.
Jste si jistý?
Rozhodně.
Díky.
Drahá tetičko Dottie,
ne, nechci tě znovu informovat o změně své adresy.
Podle hlavičkového papíru vidíš, že jsem v Orient Expresu.
Nečekaná obchodní nabídka, kterou nebudu rozebírat.
Otevřete ústa.
Jistě sis všimla, že jsem nevybral tvůj poslední šek.
Myslela sis, že musím být mrtvý?
Nejsem.
Dáte si to do úst? Nebude to bolet.
Ale další mi už posílat nemusíš.
Na to, co jsi za ně chtěla, stejně nikdy zdaleka nestačily.
Tohle tě připraví o šanci
připomínat mi mé nedostatky,
takže ti v životě asi už nic nezbyde.
Každopádně máš ode mě pokoj.
A já od tebe.
NEAPOL
Atrani?
Nevíte náhodou, kdy tam jede autobus, nebo...
Hej. Co...
Autobus je tudy?
Počkat...
Počkat, odvezete mě na autobus?
Dobře.
Jak je to daleko?
Dobře.
Můžu si tu nechat kufry?
Chcete, abych... Dobře. Tady?
Dobře.
Tak jo.
Haló?
Co?
Na pláži?
Dobře.
Páni. Dobře.
Máte něco jiného?
Dobře.
Dickie Greenleaf.
Ano?
Tom Ripley.
Z New Yorku. Poznali jsme se u Boba Delanceyho.
Před lety. To je mi ale náhoda!
Tom kdo?
Ripley.
Tohle je Marge. Marge, Tom Ripley.
Jak se máš?
Fajn, díky.
Asi si na mě nevzpomínáš.
Ne, jen jsem myslel, víš, já...
Ve Státech jsem nebyl už tak dlouho.
To nevadí.
Myslím, že si půjdu zaplavat. Přidá se ke mně někdo?
Já jo.
Tome?
Jasně.
Odkud ho znáš?
Vlastně si nevzpomínám.
Jo.
Tom Ripley? Nevím.
Jsi v pohodě?
Jo.
Proboha.
Hej.
Na terasu.
Už jsi tu dlouho, Marge?
Skoro rok.
Můj dům je tamhle.
A to je Dickieho loď.
Dobře.
Martini. Dokonalé.
Podívám se, jestli Ermelinda nepotřebuje pomoct.
Kde ses ubytoval?
Ještě nikde.
Zkus hotel Miramare. Ne U Sergia. Teda jestli máš v plánu se tu zdržet.
Miramare.
Jo.
Máš rád umění, Tome?
Mám.
Tak jsi na správném místě.
V Itálii si můžeš umění prohlížet celý život.
Máš rád Caravaggia?
Mám.
Dobře.
Udělej tohle. Podívej se tu na každého Caravaggia.
Dám ti seznam muzeí a kostelů, kde je mají.
To by bylo skvělé. Díky.
Dickie maluje.
Jo, jeho...
Myslím, že jsi mi o tom v New Yorku říkal.
Opravdu?
Tak to jsem lhal.
Vždycky jsem chtěl malovat,
ale až tady jsem s tím začal vážně.
Rád bych je někdy viděl.
Jasně. Jo.
No, díky moc za oběd.
Bylo mi potěšením. Jestli tu zůstaneš, tak si to zopakujeme.
- Budu se těšit. - Já taky.
Dobře. Tak čau.
Čau.
Dobře.
Bože.
Hezké pero.
Tak pojď. Už to bude.
Dobře.
Tahej.
Jo, přesně tak. Dickie.
Dickie Greenleaf.
Taky tě rád poznávám.
Kolik peněz potřebujete?
To nestačí.
Překlad titulků: Jan Šauer