Obsahuje blikající světla, která mohou osobám s epilepsií způsobit záchvaty.
PRIZMA
Nic. Fakt doufám, že přijdeš o zbývajících pět trestných bodů na řidičák,
abys chvíli nemohl řídit.
Kurva.
MARCO - Dobré ráno. Už jsi vzhůru? Jak bylo včera?
-Jaká byla ta protéza? -Dobrá. Velmi dobrá.
-Vyspi se ještě. -Ne, musím něco udělat.
-Jdeš ven? -Ano.
-Ale vrátím se na oběd. -Dobře.
Skvělé! Už máš být u bazénu. Uvidíme se později!
Nahoru!
Dolů! Nahoru!
Dolů! No tak! Nahoru!
Dolů!
-Ahoj, Carolo. -Ahoj, Silvano.
-Řekni mámě, ať mi zavolá. -Ano, jistě.
Ahoj.
-Dobrý den. Jak vám mohu pomoci? -Dobrý den.
-Jeden balzám na rty. -Která značka?
-To je jedno. -Hned to bude.
Děkuji.
Ahoj.
Ne, nedělej si starosti. Brzy musím na vlak.
Proč?
Stalo se něco?
Hej, je to hra! To myslíš vážně?
O DVA ROKY DŘÍVE
Co chceš? Vážně?
-No tak, roztoč to. -Roztoč tu láhev.
-Červená! -El Rojo.
El Rojito s...
-S Ninou! -S Ninou!
Ne, já nehraju.
-No tak! -No tak, vážně?
-Říkala jsem to. Já nehraju. -No tak!
-Pusa! -Pusa!
Tady.
SOUČASNOST
-Potřebuješ vodu? -Ne, jsem v pohodě.
Počkej, mám tvé drobné.
Dovolila jsem si vzít něco pro tebe a Marca.
Do budoucna, víš?
Vlastně s tím Marco nemá nic společného.
Kdo tedy?
Hádej.
Včera?
Ani náhodou.
Parchant zasranej.
Ne, mohla jsem kdykoliv říct ne, ale zůstala jsem.
Proč jsi zůstala?
Asi protože jsem trochu děvka.
Děláš si srandu?
Nenuť mě, ať ti dám v sobotu ráno přednášku o feminismu.
Ještě jsem neměla kafe.
Nejsi děvka, Carolo.
Jsi jen sobecká, rozmazlená potvora.
A ty flirtuješ s klukem, kterému jsi přebrala holku.
-Ne. Nikoho jsem nikomu nepřebrala. -Jasně.
A já s Andreou neflirtuju.
Proč si děláš na schůzku s ním oční linky?
Jdeme do lesbického knihkupectví. Třeba potkám někoho zajímavého.
Dobře.
Co myslíš?
Co mám sakra dělat s Marcem?
Nevím.
Asi bys mu to měla říct.
Myslíš?
Ano, tyhle věci nakonec vyjdou najevo.
Osobní zkušenost.
No...
Měla bych jít. Vlak odjíždí v 11:00.
Napiš, kdybys něco potřebovala.
Miluju tě.
Tak mi nevolej, jen když nemůžeš zavolat svým debilním kámoškám.
Pa!
-Tady. -Co je to?
Peníze za to video.
Proč to vracíš?
Měl jsem ti ukázat poslední verzi střihu a neudělal jsem to.
Nech si je.
Ne, myslím to vážně. Prosím.
Ty a tvůj bratr mi pořád dáváte peníze.
Lezou vám ze zadku?
Na co sakra čumíte?
-Na nic. -Na nic?
Můžeš na chvilku ven?
Nejdřív se převleču.
No tak, sprdněte mě, ať můžeme jít domů.
Nechci ti vynadat.
Ne?
-Zahrajeme si hru. -Hru?
Budeme si dávat otázky a odpovídáme upřímně.
Ty první.
-Žádnou nemám. -Fajn. Tak začnu.
Pil jsi včera večer?
Ano. Vypustili jsme naše video.
Dobře.
Nepařila jste před tréninkem, když jste byla v mém věku?
Ano, někdy.
Jsi na mě naštvaný?
Ano.
Myslíš, že jsme s tebou zacházeli špatně?
Je řada na mně.
Máš pravdu. Ptej se.
Před vámi jsme byli první nebo druzí,
teď se nekvalifikujeme. Čím to je?
Ne. Není to má vina, když netrénuješ, Dani.
A co Marco? Ani on netrénuje dost?
Marco nemá talent, ale maká.
Ale někdy je to taky potřeba.
-Taky makám. -Ale no tak.
Nebo ne? Mám teď období na nic.
Včera v noci jsem byl namol, ale přesto jsem tady.
Jako vždycky. Pořád sem jezdím, do prdele.
Ani když mi rodiče nemůžou platit výdaje na cestu.
-Kdo myslíš, že ti ty výdaje platí? -Klub.
S tvými výsledky na nic?
Tak kdo?
Nevěděl jsem to.
To nic.
Co chceš dělat?
-Co jako? -Nedává to smysl.
Doopravdy trénuj, nebo se na to vykašli.
Běž si hrát tu blbou muziku s těmi dvěma idioty.
-Slyšela jste to aspoň? -Ano. Je to na nic.
Děkuji.
No, jsme tu v pondělí.
Rozhodni, co chceš dělat.
Kdo je to?
Nic. Je to jen Sami.
Co chce?
Zůstal u Zelie.
Dnes ráno je její rodiče přistihli, jak šukají v jejich posteli.
Jejda!
Jsi nalíčená?
Ano. Udělala jsem si oční linky.
Sluší ti to.
Chceš taky?
Mám je s sebou.
-Ne. -No tak.
Nikdo tě v Římě nezná.
Takže?
-Chceš si vzít taxíka? -Taxíka?
Vzal jsem spoustu peněz, užijme si to.
Ty jsi takovej měšťák. Radši se projdeme.
-Znáš cestu? -Jasně. Chodím sem často.
„Všechno začalo seznámením.
„Byly jsme to jen my dvě a tělo.
„Nejdřív jsem to byla jen já, pak dorazila
„s malou naléhavostí větru, deště, kořenů,
„zkrátka všeho, co nelze ovládat,
„ale prostě se děje.
„Odpočívala v nedotknutém řádu přírody.
„Možná byla po staletí zapsána do buňky,
„předávala se časem až ke mně.
„Proto jsem netušila, nemohla jsem ji odmítnout.
„Jako každý osud jsem to musela akceptovat.
„Možná tu byla, aby mě zachránila.
„Byla mnou víc, než bych já mohla patřit sama sobě.
„Věřila jsem jí. Tak jsem jí začala dávat prostor.“
Děkuji.
Děkuji, že tu dnes jste,
-i když je den na pláž. -Líbí se ti někdo?
Všichni jsou moc staří.
Když jsem tady, chci poděkovat rodičům.
Děkuji za lásku, co jste mi vždy dávali.
Že mě celé ty roky chápete a bráníte.
Takže děkuji.
Ale přečtěte si to později.
Díky, Gio. Kam jdeš na oběd?
Možná někam vezmu své rodiče, ale jestli můžeš, můžeme se setkat...
-Dobře, tak zatím. -Čau.
Ahoj. Pro koho?
Rosa a Katia.
Tady. Děkuji.
-Ahoj. -Ahoj.
Gratuluju. Milujeme tvé básně.
-Mockrát děkuju. -Přijeli jsme sem z Latiny.
A ty? Nemáš co říct?
Vlastně mi řekl o tvé knize.
-Jak se jmenuješ? -Andreo.
Tak.
-A ty? -Nina.
-Prosím. -Děkuji.
Vracíte se hned do Latiny, nebo zůstáváte?
Nevíme. Jdeme navštívit Andersenovo muzeum.
-Hezké. -Potom se vracíme do Latiny.
Když zůstanete, v Muccassassině se koná skvělá akce.
-Co je to? -Nejslavnější queer noc Itálie.
Mí rodiče nechtějí, abych trávil noc venku.
No tak. Ani když jim řekneš, že jsi u Boncia?
Kde přespíme?
No, když pořád říkáš, že máš plno peněz,
můžeš sehnat hotel pro nás oba.
Chceš gauč u mámy?
-No, je to jediná možnost. -Proč?
Jsme nezletilí. Nedají nám hotelový pokoj.
-To je otrava. -Já vím.
-Chceš se vyfotit? -Jasně.
Úsměv!
Hotovo.
Co když řeknu mámě, ať se za nás zaručí?
O ČTYŘI MĚSÍCE DŘÍVE
Mariko, zítra nás klidně potrestej.
Ale na nádraží pojedeme metrem.
Ne. Dnes to stálo za nic, dnes platíte.
-Je pořád šílenější. -Pořád.
Haló?
Co?
Je v pořádku?
Hned tam budu.
-No tak, lidi. Chytíme taxíka. -Co se stalo?
Lidi, Marco si pořezal sklem ruku.
-Vážně? -Je na operaci.
Co?
Pohyb, no tak!
Co je?
Měl jsem je.
-Co? -Plavky navíc.
Dej mi tašku.
Už ne. Jasné?
Jdeme.
Jdeme, Dani.
SOUČASNOST
Ahoj.
Dani?
Čau.
Viděl jsi ta zhlédnutí?
Ano, dnes ráno.
V poledne jsme měli přes 4 000.
Co děláš?
Někdo přijde koupit babiččin nábytek.
Musím to vyčistit.
Přidáš se?
Jo. Musím s tebou mluvit.
Já taky.
Víš, jak se používá vosk?
Vosk?
-Máma mi řekla, ať ho použiju. -Na dřevo?
Jak to mám vědět?
Netuším.
Takhle?
Třeba, pak se to rozpustí.
CAROLA - Promiň za včerejšek.
Kolik myslíš, že nám za to všechno dají?
Nevím. Tři nebo čtyři stovky.
Kupují život mé babičky za 300 eur?
Jestli dáš víc vosku, nedají ti nic.
Proč si ho nenecháš?
A kam bych to dal?
Takže?
Takže si to nikdo nevezme.
Hej, přestaň.
Brácho, přestaň. Ublížíš si.
Do prdele.
Neopouštěj kapelu, brácho.
To jsi mi chtěl říct?
Co jsi chtěl ty mně?
S Ilem jsme se rozhodli, že zpíváš další skladbu.
Sám.
-Máš za sebou vosk. -Hnus.
Tvé je také hezké.
„Pro Andreu, co dnes klopí zrak. Zítra, kdo ví?“
Barbi, můžu ti ukrást trochu sójového mléka?
Není moje, ale Angelino. Vezmi si.
Dobře.
Tak.
Co dělají tví rodiče? Možná je znám.
Táta má na Pontině obchod se sklem.
Máma tam pracovala, ale teď už ne.
Počkej, sestra kudrnatého kněze, že jo?
Mami, proč tě to zajímá?
Hele, chceš, ať podepíšu to povolení?
Nemůžu se tvého přítele na pár věcí zeptat?
Není to můj přítel.
-Víš, že jsem lesbička. -Dobře.
Prosím.
Je moje přítelkyně.
-Nechápu. -Já vím, mami.
Díky, mami. Pojďme.
-Pa. -Nashle.
Andre.
Nemyslím to tak. Chtěla jsem jí naštvat.
-Je to moje věc. -Já vím, omlouvám se.
Už to neřeknu. Přísahám.
Jsi pitomé děcko.
Já vím. Dělala jsem si srandu. Můžu napsat, že jsem si dělala srandu.
Ne, nedělej to.
Určitě?
Ano.
No tak. Pojďme si koupit pěkné šaty.
Vezmu si šílený podpatky. Přísahám.
Muccassassina!
Pojďme. No tak!
Andreo?
Máš drobné na dýško?
-Jistě. Koukni se na stůl v mém pokoji. -Ve tvém pokoji?
-Ne? -Uvidíme.
Koukej.
-Co jsi to říkala? -Je to hezké.
-Ahoj. -Omlouvám se, že jsem neodpověděla.
Večeře s rodiči.
Bez obav.
Jak se máš?
-V pohodě. Co děláš? -Upravuju svoje videa.
Musíš mi to ukázat.
Jestli chceš, jsem dnes večer sám.
To by bylo fajn, ale naši mě nepustí. Včera večer jsem přišla pozdě.
Dobře.
Ale můžeme se vidět zítra.
-Odpoledne mám volno. -Dobře.
Je všechno v pořádku?
Ano.
Dobře.
Tak se uvidíme zítra.
Dobrou noc.
DANIELE - Omlouvám se za včerejšek.
Nikomu jsi to neřekl, že ne?
Ne, neboj se.
Možná se vrátím do hotelu.
Proč?
Já nevím.
Dobře. Neboj se.
Je to 22 eur.
Co budeme dělat?
Giovanno.
To je prima, že jste oba přišli. Nebo obě. Čemu dáváte přednost?
„Oba“ je v pořádku.
Vypadáš úžasně, opravdu.
-Díky. Ty taky. -Díky.
Vážení, to jsou mí přátelé Nina a Andreo.
-Caro, Cate... -Ahoj. Ráda vás poznávám.
Roberto. Raffa.
Raffa.
-Francesco. -Raffa?
Ano.
-Myslím, že se už známe. -Kdo jsi?
To snad ne. Ty jsi Francesco Cicconetti?
-Vinen. -Jsi skvělý. Jsem velká fanynka.
-Jak se jmenuješ? -Nina.
-Těší mě. -Mě taky.
-Andreo z Latiny. -Andreo!
Jak se máš?
-Mám spoustu novinek. -To si umím představit.
-Povíš mi o tom. -Jak? Zmizela jsi.
Uděláme to takhle.
Dej mi své číslo. Zavolám ti tenhle týden.
Jasná věc.
Viděl jsi, s kým jsem mluvila?
Ty ho nesleduješ?
Jdem si zakouřit. Přidáte se?
-Ne, zůstaneme. -Dobře, ahoj.
-Tak zatím. -Uvidíme se.
Chceš si zatancovat?
-No tak. -Ne...
-Bolí mě nohy. -Neměli jsme si brát nové boty.
Sundám si je.
-Pusu! -Pusu!
Já jdu. Musím domů.
-No tak. -Vážně?
-Užijte si to, lidi. -No tak!
Ahoj!
PŘED DVĚMA LETY
Co se děje?
Nic.
Vždycky jsi tyhle hry nesnášela.
-Teď se svými novými kámoškami... -No tak, je to sranda.
Jsou sexy. Co řešíš?
Carolo...
Viděla jsi mě vůbec někdy líbat kluka?
Uvidíme se zítra.
SOUČASNOST
Teď nevím, co mám dělat.
Já taky ne.
Budeme se dál svlékat a uvidíme, co dál?
Dobře.
Překlad titulků: Vladimír Vedra
Kreativní dohled Tereza Němcová co dál?