1966 MEXICO CITY
Vad är ett maskhål?
Se det som en kortlivad portal.
Det låter oss koppla ihop två punkter i rumtiden
och låter oss hoppa från punkt A till punkt B.
För att kunna passera igenom det måste man generera partiklar
som rör sig mycket snabbare än ljusets hastighet.
De partiklarna kallas takyoner.
Det finns en teori om att det bildas maskhål vart 30:e år.
Det skulle bero på att jorden och resten av solsystemets planeter hamnar i linje.
Den fiffiga delen?
Den här teorin öppnar dörren
till tidsresor.
VÅR TID
Det var allt för idag. Vi ses imorgon. Och kom ihåg, håll era sinnen öppna.
Doktorn, har du funderat på min fråga? Jag kan vara din assistent.
Jag vet inte riktigt, Julia.
Alla de andra professorerna har en, och jag behöver vara i din närhet.
Jag tycker att ditt arbete och allt annat du har uppnått på campus är fantastiskt.
-Låt mig kolla. -Tack.
God eftermiddag.
Hej, Bertita.
NATIONELL KONSTFESTIVAL MEXIKO - 1966
-God eftermiddag, Sandra. -Hej.
Grejorna från Sovjet hade visst kommit?
Den informationen har dr Quijano, Nora.
Men vet du vad? Om din man dyker upp berättar de nog för honom först.
Doktorn, jag ska gå ut. Behöver du nåt?
Grejorna från Sovjet hade visst kommit? Jag antar att det inkluderar mina givare.
Ja, jag ber om ursäkt. Jag glömde berätta för dr Esquivel.
Men de finns med.
Dr Esquivel bad inte om dem. Det gjorde jag.
En annan sak… Jag skulle vilja ha en lärarassistent.
-Det finns en volontär. -Assistent?
Hör på, gullet. Du har redan fått det du bad om.
Din klass. Vi diskuterar assistenten senare, okej?
Ursäkta mig, raring.
Luzma!
Luz María!
TILLVERKAD I SOVJETUNIONEN
OBEHÖRIGA ÄGA EJ TILLTRÄDE
Vad sägs om att fortsätta med lite romantisk musik?
En låt som redan klättrar på listorna.
Den kommer utan tvekan att få hjärtan att dansa nu i eftermiddag.
Du fick tag på den.
Nu gäller det.
Nu kör vi.
Den fungerar.
Portalen är öppen, Héctor.
Nu kör vi.
Kom igen!
Ja.
-Ska vi testa den? -Nu gör vi det.
Nej. Varför? Den hade inte ens börjat snurra.
Jag tror att vi behöver en större budget.
-Har du en plan för att fixa det? -Jag bjöd in dr Carrasco på middag ikväll.
Varför det? Vi kunde ha setts på hans kontor.
Jag vet, men han kom för att fråga ut mig om vad vi har använt anslagen till.
-Jag står verkligen inte ut med honom. -Jag vet. Samma här.
Kom hit.
Men vi måste fjäska för honom så att pengarna fortsätter att komma.
Vi är så nära, Nora. Så nära. Nästan där.
Håll tyst och kyss mig.
Såg du, älskling? Mexico City ska påbörja tunnelbaneprojektet.
-Verkligen? -Byggstarten borde bli om ett år.
De vill visa sig duktiga.
Äntligen får vi bra kollektivtrafik i den här trafikgalna staden. Det är framtiden.
Hördu, Héctor…
Vad ska vi säga till Carrasco?
Vad vi gjort, eller hur?
Jo, men den här gången måste vi ha nåt att visa upp för honom.
Nej, det är vi inte redo för, Nora.
-Raring! -Raring!
-Kul att du kom. -Hej, Rebeca.
Hej, Héctor.
Vad är det för en blick?
Du ska få en ledtråd.
Det börjar med ett "G" och slutar om nio månader.
Grattis.
-Grattis, svägerskan. -Tack, Héctor.
Eftersom ni inte vill ha barn får ni bli moster och morbror.
Vi kommer att vara bäst på det.
-Vad sa Vicente? -Jag har inte berättat för honom än.
-Ni är de första som får veta. -Han blir glad.
Kom på middag sen och kolla in hans reaktion när jag berättar.
-Snälla? -Vi kan inte ikväll.
Carrasco ska komma på middag.
Angående projektet? Det som är superhemligt?
-Ja… -Kom igen, berätta för mig!
Du vet att vi inte får det. Universitetets regler.
-Usch. -Men låt oss ses sen.
Middag imorgon. Jag bakar den där äppelpajen du tycker så mycket om.
Syrran, du kommer att bli världens bästa mamma.
Så gulligt.
Okej, nu ska jag kila iväg.
-Hej då, Héctor. -Hej då, Rebeca.
-Hej då, raring. -Hej då, raring.
-Skål. -Skål, doktorn.
För vetenskapen.
-Vad sägs om det? Gillar du det? -Mycket gott.
Vad tycker du om att studenterna vill ta bort ex-presidenten Alemáns staty?
Lägg av. Då får de spränga den i luften.
Nå, ska vi komma till saken?
Nå, doktorn, hur går det med din forskning?
Jo, alltså…
Doktorn, jag har stått upp för dig i många år.
Men universitetet har investerat en förmögenhet i den här forskningen.
-Precis. -Jag behöver din hjälp. Ge mig nåt.
Ja, doktorn. Jag uppskattar naturligtvis ditt stöd.
Jag ska vara ärlig. Vi behöver mer tid och mer pengar…
Åh, nej. Försöker du ge mig en stroke?
-Inte alls, jag… -Vi har en teori.
Nej, lilla damen, nej.
Universitetet la inte ut pengarna för att ni skulle ge mig en teori.
Jag behöver en tydlig redovisning av ert arbete. Vad användes pengarna till?
Jag förstår, men vi behöver bara två veckor till.
Nej, det kommer inte på fråga. Jag behöver resultat. Jag står under hård press.
När vi väl visar dig vad vi har lär du få det du behöver…
Du kommer att sätta Mexiko på kartan.
Dig, UNAM, oss.
Det här lär förändra vetenskapens och fysikens historia.
Det här kommer att förändra mänsklighetens historia.
Ja…
En gång hade jag äran att träffa Kennedy när han var här med sin fru.
När jag såg dem tillsammans förstod jag hemligheten bakom deras framgång.
Han tar hand om de viktiga sakerna.
Hon tar hand om kamerorna. Och var och en har sin roll att spela.
Om man har de rätta bitarna, men inte på rätt plats,
då passar inget.
Där har vi det, Héctor.
Där har vi det.
-Där har vi det. -Mår hon bra?
Där har vi det.
Eftersom ni inte har visat upp några resultat
har jag inget annat val än att informera styrelsen att forskningen avslutas.
Det är många års arbete. Snälla du.
Doktorn, vi kan visa dig nåt redan imorgon.
Okej då. God kväll, och tack för middagen, dr Esquivel.
Din frus buñuelos är enastående.
-Eller hur? -Tack.
Hälsa fru Eréndira. Jag skickar henne några senare. God kväll.
-Följ honom ut. -Tillåt mig.
Tack.
-Héctor, vi har lösningen. -Vilken lösning?
Den där förargliga Carrasco, han gav den till oss.
Vi har de rätta bitarna, men de sitter på fel ställen.
Vad har toalettvattnet att göra med att maskinen inte fungerar?
Corioliseffekten.
Om jag spolar i toaletten på södra halvklotet spolar vattnet åt ett håll,
men på norra halvklotet spolar det…
Låt oss få maskinen att snurra i motsatt riktning.
Ge mig en skruvmejsel.
-Vad är det med Carrasco, egentligen? -Han är en riktig idiot.
Ge mig en stjärnskruvmejsel.
Ja, det är han, men du säger ändå inget.
Ska jag börja bråka med honom? Blanda inte samman allt, okej?
Du måste inte bråka med honom, men ställ upp för mig.
Och nej, jag blandar inte samman allt.
Den ska dit.
Den ska hit.
Den…
…är redo.
Sätt dit givaren.
-Héctor, portalen är fortfarande öppen. -Maskinen är fortfarande igång.
Nora. Ska vi resa?
-Okej. -Nu gör vi det.
-Dörrarna. -Dörrarna.
Héctor. Ska vi åka till det förflutna eller framtiden?
Framtiden.
-Hur långt? -Inte mer än 15 minuter, okej?
Femton minuter.
Turbinerna.
Turbinerna aktiverade.
Syre.
-Syre på. -Kraft.
På 100 %.
Takyoner.
TAKYONER
-Takyoner genereras. -Gaussmätarnivån?
Gaussmätaren ligger stabilt i det gröna området.
Redo.
Nora.
Du är ett geni.
Jag vill inte ge mig av.
Kom igen. Vi återvänder ju.
Det här är faktiskt framtiden.
Nej, moster. De kom inte var och en för sig, utan ihop.
Det här…
…är du och jag.
Är du okej, Nora?
-Ja, det tror jag. -Säkert?
-Och du, då? -Jag är alldeles snurrig.
Känner inte du att det pirrar?
-Jo. -Gör du det?
Galet.
Nora, var är vi?
Varför…
Varför är vi inte i labbet?
Jag ska se efter.
Vad…
-Nej. -Vad står på?
Nej!
-Vänta, gjorde du nåt? -Nej…
Ingen kraft.
Nora, givaren.
Den brände sönder.
Det här kan inte stämma. Det är…
Vi har definitivt rest längre än 15 minuter.
Universitetet borde ligga…
…nånstans i närheten.
Eller några kilometer bort. Det beror på…
…hur långt in i framtiden vi reste.
Héctor…
Vi gjorde ett misstag när vi räknade ut takyonernas hastighet.
Vi har rest…
…i tiden.
Vi gjorde det, älskling. Vi gjorde det.
-Ja! -Nora, vi gjorde det.
Vad gör vi nu?
Vi tar hand om det viktigaste först…
Vi behöver en ny givare.
Sen måste vi analysera beräkningarna för att hitta felet.
Låt oss leta reda på universitetet.
Ja, det gör vi.
RÖSTA PÅ RUTH CHEREM
DIN KANDIDAT - FRAMTIDEN ÄR NU!
Alltså… Är det här en mataffär?
Mycket modernare, eller hur?
Héctor, hur långt in i framtiden reste vi?
Jag vet inte. Kom nu.
God kväll.
DANAE CIRCLE K
Ursäkta, fröken.
-Fröken? -Nej, hon hör oss inte.
-Hon kanske har nån diagnos eller nåt. -Hon har de där…
Vilken smak?
-Förlåt? -Kondomerna finns i olika smaker.
-Vi har räfflade också. -Nej.
Kond…? Nej. Det kan jag inte be om inför två damer.
Visst, absolut inte.
Vänta… Smaker?
Det finns körsbär och ananas. De kom med björnbärssmak förra året.
Titta, Nora.
-Titta. -Vi reste…
Femtionio år in i framtiden.
Ursäkta mig.
Vet du hur man tar sig till Universidad Nacional Autónoma de México?
-UNAM. -Ja.
Kör ni?
-Inte precis. -Då är tunnelbanan enklast.
Gå ut på baksidan, ta till vänster. Stationen ligger två kvarter bort.
-Tunnelbanan. -Ja.
-Den vill jag se. -God kväll. Tack.
God kväll.
UTGÅNG
Vad är det där för mojänger?
-Alla har en. -Kanske…
Jag vet inte riktigt, men de verkar vara hypnotiserade, eller hur?
Ja.
Ursäkta oss, kan ni berätta hur vi tar oss till UNAM?
-Två stopp till. -Byt sen till den gröna linjen.
-Tack. -Två till och den gröna linjen.
Otroligt.
Där är den.
Héctor!
Nora.
Var är president Alemán?
Jag sa ju det.
-Allt är precis som förr. -Ja.
Färgen har bleknat lite, men ja.
Om allt är sig likt borde lagerrummet vara öppet.
Ja, låt oss hoppas det.
Héctor. Vad är allt det här?
Det måste väl vara studenterna som har skrivit det.
Ja, men "Död åt patriarkatet"?
DÖD ÅT PATRIARKATET
Patriarkatet varifrån?
-Hur ska jag veta det? Kom. -Nu går vi.
-Funkar det? Ja? -Vänta.
Så där.
Varsågod.
MASTER CLASS - HUR MAN GÖR EN PODCAST
Héctor, det här är inte fysikinstitutionens lagerrum längre.
Definitivt inte. Det ser ut som arkitekturinstitutionens lagerrum.
-Hur ska vi hitta givaren? -Jag vet inte, kanske en trappa upp.
"Rökning förbjuden?" Vad har de emot rökning?
-Hördu, damen. -Héctor…
-Lägg tillbaka den. -God kväll.
-God kväll.
Vad gör ni här?
-Vi stal faktiskt inget. -För att ni åkte dit.
Säg att vi letar efter fysikinstitutionens lager.
Vi letar efter… Okej.
Sanningen är att vi jobbar här.
Jag är dr Esquivel och det här är dr Cervantes.
Ta oss till dekanen. Han känner oss väl.
-Visst. -"Dekanen."
"Doktorer."
Säkert.
Ni säger att ni är anställda på universitetet, men allt ni har är id-kort.
Från 1966.
Vilken söt liten Chiquidrácula-fluga.
-Chiqui-vad? -Kom igen. Minns ni inte Chiquilladas?
Vad är Chiquilladas?
Jösses… Var har ni hållit hus hela tiden?
Vi kommer från 1966.
Vår tidsmaskin gick sönder och förde oss hit till 2025 av misstag.
Vi behöver bara en ny givare för att få igång den.
Vi kollar så allt funkar, sen åker vi tillbaka.
Sitt ner, unge man.
Be om en drogtest.
-En drogtest? -Droger?
-Vi är inte missbrukare. -Sitt.
-God morgon, frun. -God morgon.
Ni kan gå.
God morgon.
-Ursäkta oss. -Du med. Vänta utanför.
Jag visste det.
Ni två färdades igenom ett maskhål.
-Ja. -Otroligt.
Ja, precis… Ursäkta mig, men…
Vem är du?
Julia Villalba. Jag var din elev. Nu är jag dekan på universitetet.
-Julia, min elev! Julia? -Ja.
-Mitt barn! -Ja.
Dekan?
Julia.
Jag visste att du skulle komma långt, Julia.
Kanske inte lika långt som du kom.
Jag visste att ni hade rest i tiden.
Jag sa det. Men ingen trodde mig.
Vad då "ingen"? Jag har alltid trott dig.
Det här är Alondra. Din systerdotters dotter.
En av de främsta eleverna på fakulteten. Det går i arv.
Är du dotter till…
-Vems dotter är du? -Rebequitas. Rebeca är min mamma.
-Självklart. -Rebeca!
Rebeca fick en dotter. Alla är flickor!
Så gulligt!
Jag trodde aldrig att jag skulle få träffa dig, den briljanta dr Nora.
Min gammelmoster? Jag pluggar fysik tack vare dig.
-Gör du det? -Ja.
-Vilken söt liten näsa! -Tycker du det?
Jag är glad att ni redan känner varandra och att ni är medvetna om vad som pågår.
-Ja. -Julia, vi behöver din hjälp.
Portalen vi kom igenom är fortfarande öppen, men den kan stängas när som helst.
Det kan röra sig om dagar eller timmar.
Vi vet inte säkert förrän vi lyckas få igång maskinen igen.
Sen ska vi kolla alla instrument, se om några är skadade, laga dem,
och analysera var våra beräkningar var fel.
Vill ni åka tillbaka?
Det är helt avgörande
att orsaken till er närvaro här förblir topphemlig.
Åtminstone tills jag kan komma på hur jag ska förklara er närvaro här.
Världen har förändrats.
Det har hänt saker med teknologin som vi aldrig ens kunde föreställa oss.
-Var ska vi ens börja? -Ja.
Dörren är nu öppen.
-Mamma, jag är hemma. -Jag kommer.
Jag vill presentera nån för dig.
Héctor.
-God morgon. -Hej, hur står det till?
Och… Nora.
Hej, Nora.
Jag är din moster.
Ursäkta? På min pappas sida? Hur är det möjligt?
Du är…
Du liknar din mamma på pricken.
Jag förstår inte.
Nej.
Moster Nora?
Ja.
Det är ett mirakel!
-Husets specialitet. -Den berömda äppelpajen.
Det stämmer. Den är legendarisk, moster.
-Vi slutar aldrig äta den, eller hur? -Aldrig.
Jag hittade receptet i mammas gamla kokbok, och…
Här är den.
-Tack. -Varför lärde hon dig inte att baka den?
Hon kan receptet utantill.
Bor hon kvar på samma ställe? Jag vill gärna träffa henne.
Mamma… Hon gick bort inte långt efter att du försvann.
Efter att jag föddes.
-Vad? Hur då? -I en bilolycka.
Hon rev upp himmel och jord när hon letade efter dig.
Nej…
Héctor…vi måste återvända.
Om hon inte hade börjat leta efter mig skulle hon inte ha dött.
Nej, tänk inte så. Ingen såg det på det sättet.
Och att ändra på det skulle förändra allt.
Vi kan väl bara lägga oss och vila lite?
Låt oss göra i ordning gästrummet, raring.
-Visst, mamma. -Det behövs inte, Rebeca.
Dekan Julia har ett ställe åt oss.
Morbror, ska du inte hälsa på nån? Har du ingen du vill träffa?
Jag var enda barnet, Alondra.
Nora är den enda familjen jag har.
Hej.
Vad sägs?
Hur ser jag ut?
-Schyst. -Jaså?
Men…mysko, eller hur?
Det ser ut som om…
…byxorna är alldeles för korta.
Men om jag bär dem så som de ska sitta, titta då här.
Då ser man mina kalsonger.
Låt mig se.
Jag tror att det blir bättre så här. Ja.
Jag ser hellre dina anklar än dina kalsonger.
-Perfekt. -Och jag, då?
-Ta en titt. -Oj, hade de inte din storlek?
-De är i min storlek. -Är de?
Du är jättesnygg, men det enda jag lär tänka på är att du är klädd som en man.
Det är så mycket att ta in.
Ja, jag vet.
Såg du den lilla tv:n? Den ser ut som de där som alla bär med sig.
-Men den här är lite större. -Ja, jag såg det.
-Hur funkar den? -Vet inte. Folk rör vid skärmen.
Prova att trycka där.
Rör på arslet, baby Vi dansar på festen
Vi är tuffa och nu är vi här
Vi kontrollerar allt
Jag är ensam Jag umgås inte med råttorna
Jajamän Baby, rör på arslet för mig
För mig Baby, rör på arslet bara för mig
Hon blev kär i en latino som jag
Jag stannar på gatorna där jag känner…
-Den stänger vi väl av? -Ja.
Okej.
Vilka poeter.
Tystnaden låter bättre.
Den blir aldrig omodern.
Så många höghus.
Den här staden kan tydligen bara växa uppåt.
Héctor.
Jag kan helt enkelt inte fatta att vi är i framtiden.
Jod.
Ädelmetall.
Dysprosium.
Och jag älskar dig.
Jaså?
Jag undrar hur det skulle kännas…
…att älska i framtiden.
-God morgon. -God morgon.
Dokumenten framför er är högst konfidentiella och hemliga.
Dela dem inte med nån.
Jag är ledsen, men jag har svårt att hantera det här.
Jag har vigt mitt liv åt att studera rumtidsteorier,
och nu har de alla bevisats bara genom att ni två sitter här.
Som dekanen sa måste det här hållas topphemligt.
Åtminstone tills vi förstår dess inverkan på mänskligheten.
Vi har blivit ombedda att laga deras maskin.
-Ja. -Låt oss säga att vi gör det.
Kan vi fundera på paradoxerna ett ögonblick?
Konsekvenserna av att de reser till det förflutna?
Påverkar inte det tiden som vi lever i just nu?
Han har en viktig poäng.
-Får jag förklara, doktorn? -Varsågod.
Vi har redan rest till framtiden, som ni ju kan se med era egna ögon.
Att resa in i det förflutna är fortfarande en hypotes.
Det innebär risker och förmodligen några överraskningar.
Men teorin…
Vår teori säger att det som är viktigast
är att slå fast det exakta tillfället för återkomsten.
Vår analoga räknare misslyckades, men med dagens teknologi är det inget problem.
Det var därför vi färdades 59 år i stället för 15 minuter.
Allt står i rapporten ni har framför er.
Just det.
Vad anser ni att nästa steg är nu?
Tja…
-Vi måste få maskinen att fungera. -Ja.
Hitta komponenter som är kompatibla med den teknologin.
Vi behöver er kunskap och ert stöd.
Vi måste genast mäta befintlig magnetism
för att bekräfta att maskhålet fortfarande är öppet, så att vi kan resa i tiden.
Stängs det får vi vänta i 30 år på att åka tillbaka.
Rogelio, varsågod.
Vi ger er varsin mobil. Utbyt kontaktinformation.
Var redo att ge doktorerna vad de än behöver, dygnet runt.
Om alla instämmer ber jag institutet
att pausa er nuvarande forskning
så att ni kan ägna er helt åt det här.
Nu gör vi upp arbetsschemat.
Ursäkta mig.
-Hur funkar den här? -Det är en pekskärm. Visa dem, Alondra.
-Den här funkar inte. Den är… -Så här, titta.
Tryck på knappen och håll ner den. Och du trycker på den där.
Det är en pekskärm med en massa halvledare.
När man rör vid dem sluts kretsarna.
Lysande. Det här är verkligen framtiden.
Héctor, har du listat ut vad internet är?
Ja, enligt internet är det ett nätverk
av sammankopplade datorer världen över för att dela information.
De ansluter via trådlösa nät och radiofrekvensnät på 2,4…
Jösses! Och upp till fem gigahertz.
Gigahertz?
Vågorna måste finnas överallt samtidigt.
De är allestädes närvarande.
-Det här stället är helt annorlunda. -Jag föredrar kaos, det är mer romantiskt.
Alla de här små skärmarna överväldigar mig.
Otroligt att så mycket data får plats i den här lilla grejen.
Varför använder du inte din?
Moster, morbror, här är givarna.
-De är inte ryska längre. -Ryska?
Kinesiska. Universitetet köper dem på República del Salvador.
Gatan?
Nere i centrum.
Vi verkar ha kontinuitet i alla elektriska anslutningar.
Toppen.
Alla instrument fungerar. Turbinen pulserar också.
Nu ska vi se.
Den magnetiska nivån sjunker. Portalen kan stängas när som helst.
Instrumentet fungerar. Nålen rör sig, men…
Maskinen genererar inte takyoner.
Hur är det möjligt?
Maskinen fungerar.
Vi kollade takyonmätaren fyra gånger, men…
Jag förstår inte riktigt varför den inte genererar takyoner.
Doktorn, du behöver nog en paus.
Nu.
-Skål. -Skål, stiliga doktor.
-Det var väldigt gott. -Det är från vår tid.
Nej.
Jag tröttnar aldrig på att beundra dina vackra ögon, Nora.
Nånsin.
Håll tyst och kyss mig.
Ni två jobbar visst hårt, va?
-Hej. -Hej.
Hej, Alondra.
-Hur går det? -Tja…
Inte så bra.
Det börjar bli sent, ni behöver vila.
Vill ni ha skjuts hem till er?
Vad för nåt?
Det här är väldigt gott.
Skjuts. Jag kan köra er hem.
En skjuts.
Nej tack, älskling. Vi stannar och jobbar lite till.
Okej, då.
Vi ses imorgon, då.
-Visst. Tack. -Tack, hörni.
Hej då.
Så här ser planen ut. En vän bjöd hem mig på en öl.
Det blir kul, ni kan slappna av. Ni kommer att ha kul.
Fältarbete. Ni måste leva i framtiden.
Jag är på.
-På. -Vad?
-Nytt tugg. Häng med, Nora. -Schyst, morbror.
Kommer du?
-Då är jag också på. -Okej. Skål.
Snälla, gör inget mysko. Jag vill inte att folk får veta att ni kommer från 60-talet.
Snälla.
-Alondra! -Hej.
-Jag trodde inte du skulle komma. -Jag dyker alltid upp.
-Vilka är gamlingarna? -De är min moster och morbror.
De är mennoniter.
Vad?
De tillverkar ost, och allt utanför deras samfund är konstigt för dem.
-Ska vi? -Kom.
Paloma?
Nej, jag heter Nora.
Angenämt.
Trevligt att träffas.
-Jag ser dig, din subba! -Åh, tjejen.
Den där killen gillar jakten, inte vad han fångar.
-Gissa vem jag var ihop med. -Vem då?
Pablo.
Killen du knullade med på Corona? Vad hände med Denise?
Den bruden vet inte vad hon vill.
Jag vet inte om hon menar allvar eller om jag bara är hennes backup.
Bestäm dig. Tjej eller snubbe?
Jag går inte efter kön. Jag går på kärlek. Jag diskriminerar inte.
Inte jag heller.
Och du, frun? Diskriminerar du?
Jag?
Angående…
-Jag skojar bara! -Det är ett skämt! Skål!
Skål!
Botten upp!
De dansar tillsammans, ser du?
Dansar du så där?
-Det beror på låten. -Dansa inte så där.
-Varför inte? -Nej.
Allt är så annorlunda nu.
På min tid hade jag aldrig kunnat gå på fest ensam.
Jag fick alltid gå med Héctor. Eller min manliga kusin. Eller min pappa.
Nån var tvungen att agera förkläde. Alltid.
Titta på de där flickorna.
De dricker och dricker. De röker och röker.
Och de diskriminerar inte.
Tja…
Bara titta på dem.
De ser lyckliga ut.
-Och de kom ensamma. -Nej, moster, det gjorde de inte.
De kom ihop.
Héctor.
Jag kan inte sluta tänka på vad som händer om vi inte kan åka tillbaka.
Det kommer vi att kunna.
Jag bara vet.
När det sker återvänder vi till samma plats i tid och rum som vi lämnade.
Inget kommer att ha hänt.
Jag vet det, för sån är vår kärlek.
Stark i det förflutna.
Stark i framtiden.
Den är allestädes närvarande.
Den finns överallt.
Jag vill att du tystar ner mig så jag kan kyssa dig, men du är mållös.
-Den är allestädes närvarande! -Ja.
Den finns överallt, precis som internet, Héctor!
Det är det enda som har förändrats.
-Vågor av… -Vågor.
En vågfrekvens på fem gigahertz…
-Precis. -Nora.
-Det är det som sabbar maskinen! -Maskinen…
-Håll nu tyst och kyss mig. -Okej.
Det är definitivt det vi behöver.
-Doktorn, vad kallade du de där… -Signalstörare.
-Störare. -Mekatronikingenjörerna jobbar på det.
Oj, doktorn. Tack för att du påminde mig varför jag älskar fysik.
Förmågan att anpassa sig till variabler är skillnaden mellan talang
och geni.
Jag måste ge mig av. Ni borde nog sätta igång. Jobba hårt.
Låt mig veta så fort maskinen fungerar, doktorn.
-Det ska jag, Julia. Tack. -Tack, doktorn.
-Vi pressar mekatronikteamet. -Ja.
Doktorn, vill du hämta batterier?
-Visst. -Jag måste till skolan.
-Tack. -Hej då.
-Vi ses.
-Hej då. -Tack.
Vad är det?
Jag älskar att se dig glänsa, det vet du väl?
Men det suger lite grann.
Det känns som om…
Som om det här var din uppfinning och jag bara är din assistent.
Héctor, det kanske är vad de tycker, men det spelar ingen roll.
Det här…
Det är du och jag.
Jag vet.
Nora!
Portalen håller på att stängas.
Jag hoppas att ingenjörerna skyndar på med störsändarna.
Mekatronikkillarna är totala nördar. De grejar det idag eller imorgon.
Jag hoppas det.
Vad tycker du om honom?
För vad?
Titta, de dyker upp så här.
Om du inte gillar den där så sveper du till nästa.
Och sen nästa, nästa och så vidare.
Så fiffigt.
Är det så här folk blir gifta nuförtiden?
Inte gifta, nej.
Vad är det för fel med att gifta sig?
Skulle du vilja ge upp din karriär och dina ekonomiska mål för nån annans skull?
Eller för några andra, om du har barn.
Okej, men… Äktenskapet har också sina fördelar.
Kamratskap, säkerhet, stabilitet.
Och med äktenskapet får man dessutom…
Det där.
Visst, men det kan man få utan äktenskap också.
Ja, jag menar… Det är möjligt, men inte…
Tro mig, det är väldigt möjligt.
Tjejen! Hur kommer det där sig? Du är ju så proper av dig.
Du har glasögon.
Moster, det där sättet att se på saker har förändrats. Du kan släppa det.
Och dessutom knullar inte folk bara för att bli gravida, moster.
Det är kul också.
Ja, det vet jag.
Tja…
Det är ju fiffigt.
Okej, jag ska fråga dig en sak. Du måste svara ärligt och snabbt.
Okej.
Onanerar du, moster?
-Vad? -Snabbt.
-Skynda på. -Vad är det för en fråga?
-Snälla. -Kom igen!
-Vad? Får du hår på händerna då? -Alondra!
-Sluta! -Moster…
Det här är inget ämne du borde fråga…
-Du kan inte ens prata om det! -Nej, alltså… Nej!
Nej, unga dam.
Nej.
Jag ska ta med dig till en sexbutik.
Jösses!
Nora, har du provat eltandborsten?
Det är min favoritgrej i…
Nora, din skönhet är…
Den är som färgspridningen när en ljusstråle bryts.
Nej, den är som en imploderande kvasar som…
Héctor! Gillar du det eller inte?
Jag älskar det.
Vänta.
Titta vad jag har köpt.
Du köpte kondomer.
Inte bara kondomer.
De här kondomerna har en vibrerande ring.
Det här är en bärbar trådlös vibrator.
Och jag älskar den här.
Sprej för att fördröja…
UTLÖSNINGSFÖRDRÖJANDE
Varför köpte du utlösningsfördröjande sprej?
Vad menar du med varför, Héctor?
Såg Alondra dig köpa allt det här?
Ja. Det var hon som tog med mig till sexbutiken.
-Gick ni till en bordell? -En bordell? Nej.
Det är en butik. Det var där jag köpte den här åt dig.
Varför pratar du om vårt sexliv med nån annan än mig?
Hur mår du, Nora?
Hur känns det?
Okej, antar jag.
Vad tycker du om den här tiden?
Det har gjorts överväldigande vetenskapliga framsteg.
Det finns högt specialiserad teknologi.
-Jag kunde aldrig föreställa mig… -Vi sätter oss.
Nej, jag bad inte om din åsikt som forskare.
Jag vill veta vad du känner som kvinna.
Jag var så van vid platsen vi var på att det är svårt att förstå sig på den nya.
Ja, det måste vara kämpigt.
Men det är bättre att vara kvinna nu än på 60-talet, än mer för en forskare.
Och din hjärna är så aktiv, så skärpt och igång att jag tänkte…
Det vore toppen om du följde med på en konferens imorgon.
En konferens?
Skulle vi inte hålla tidsresegrejen jättehemlig?
Vi behöver inte säga var du kommer ifrån.
Jag vill bara att du delar med dig av din forskning.
Ge oss gåvan av ditt otroliga intellekt.
Det vore en stor ära.
Jag frågar Héctor om han vill föreläsa.
Nej. I det här specifika fallet
vill vi att bara du deltar, inte Héctor.
Det är en konferens som är en del av 8M.
Klockan 08.00 verkar tidigt. Ingen kommer dit då.
Nej, Nora, åttonde mars. Internationella kvinnodagen.
Finns det en internationell kvinnodag?
Nu finns det en sån.
Tja…
Jo, alltså…
Men vad har jag att säga till kvinnor, Julia? Jag är…
Jag är ju bokstavligen rösten från det förflutna.
Nej, Nora.
På ett sätt som är svårt att förklara och förstå
är du framtidens röst.
Jag träffade Julia på universitetet.
Hon berättade om en konferens.
En konferens?
För att prata om vår superhemliga uppfinning?
Nej. För att prata om vår teori.
-Jag gillar det inte. Räkna bort mig. -Ingen fara.
Hon bjöd bara in mig.
Bara dig?
Hon säger att fakulteten organiserar det här som en del av 8M.
Internationella kvinnodagen.
Internationella kvinnodagen?
När infaller internationella mansdagen?
Alondra säger att alla andra dagar är internationella mansdagen.
Nora, har du inte märkt det?
De ser mig enbart som din assistent.
Nej, nåt sånt har jag aldrig sagt.
Inte vet jag. Jag fick aldrig nån assistent.
Det hade inget med mig att göra.
Men här och nu står du inte upp för mig.
Står upp för dig?
Prata med Julia om det stör dig så mycket. Be henne att inkludera dig på konferensen.
Som jag gjorde i vår tid.
Det är precis min poäng, Nora.
Här ser folk saker…
…annorlunda. De ser saker på ett annat sätt, fattar du?
Det kanske vore bra om du försökte se dem så också.
Det är klart att du säger så.
Du är partisk, för den här situationen gynnar dig.
Det vore ett misstag om vi vänjer oss vid att se saker så.
När vi väl återvänder till 60-talet,
då kommer vi inte att kunna se klart längre.
Héctor, idag mer än nånsin
ser jag allt med total klarhet.
God eftermiddag.
Jag tackar naturvetenskapliga fakulteten för äran att få öppna det här forumet,
Kvinnliga Forskare Förändrar Fysiken,
för att högtidlighålla internationella kvinnodagen.
Den första föreläsningen kommer att ges av dr Nora Cervantes.
Hon kommer från fjärran för att dela med sig av sin viktiga forskning.
Tack, doktorn.
8M FORUM KVINNLIGA FORSKARE FÖRÄNDRAR FYSIKEN
Låt mig säga nåt kort.
Bara ett par ord, Julia. Snälla du.
Varför gör han så här?
God eftermiddag, allihop.
Jag skulle vilja framföra en tanke till internationella kvinnodagens ära.
"Var snäll, men inte foglig.
Var värdig, men inte stolt.
Skratta, men inte för högt.
Titta, men blygsamt.
Var vänlig, men inte medgörlig.
Var glad, men inte lättsinnig.
Tala, men med återhållsamhet.
Var en kvinna,
inte en docka."
Gratulerar, mina små damer.
Tack.
Tack så mycket.
Tiden och åldern går inte obemärkt förbi.
När fysikfakulteten grundades 1938 eller däromkring fanns inte ens den här aulan.
Där det en gång växte jakarandaträd finns nu ett gym.
Och en dag existerar kanske inte den här platsen heller.
Allt förändras konstant och vetenskapen är inget undantag.
Det här är en bra introduktion till teorin
som har hållit mig sysselsatt de senaste 15 åren.
Tre revisioner till Einsteins fält- ekvationer i samarbete med min kollega,
min man, dr Héctor Esquivel.
Tillsammans har vi upptäckt och insett
att under de gångna årtiondena har vi fysiker förbisett
fyra stora problem i Einsteins fältekvationer.
Berätta om takyonstrålning.
Vad?
Om du inte förklarar det kommer de inte att förstå nåt, Nora.
Just det.
Allt det här hänger ihop med det som vi kallar för takyonstrålning, som…
Med doktorns tillåtelse skulle jag kort vilja förklara vad takyoner är.
Det är en partikel med en ovanlig förmåga.
Den färdas med ljusets hastighet eller ännu snabbare.
Ja, det är precis vad jag tänkte förklara.
Varför får jag inte hjälpa till? Jag kan förklara. Snälla?
Héctor, du säger precis det som jag tänkte säga.
Ja, men jag är experten på takyoner, Nora.
Om jag inte förklarar det kommer ingen att förstå det.
Héctor, jag behöver inte din hjälp. Snälla du!
Han ställer till det.
Kvinnor, eller hur?
Kvinnor.
På tal om kvinnor vill jag som kvinnlig forskare
ta ett ögonblick för att tacka dekanen, doktor Julia Villalba,
för hennes inbjudan att hålla den här föreläsningen.
Kollegan! Hej, jag är professor Cossío. Trevligt att träffas.
-Dr Esquivel. Héctor. -Trevligt att träffas.
-Sparkade de ut dig? -Så var det nog inte.
Jag förstår fullständigt.
Kanske var det så.
Dekanens misandri har gjort att vi har fått nog.
Till exempel… Varför står inte ditt namn med där?
Var är fotot på dig? Det är helt enkelt inte rättvist.
Det är fel. Varför får inte du nåt erkännande?
Det spelar ingen roll längre.
Vad håller du på med? Du får inte röka här inne.
-Just det, ja. -Vi ska ta en öl. Vill du hänga med?
Kom, så går vi.
Det är så tidsresor blir möjliga. Tack, och god eftermiddag.
Bravo!
Grattis, doktorn.
Tack så mycket.
Det var så spännande, moster.
Jag förstod inte så mycket, men du kan verkligen ämnet.
Tja, jag förstod heller inte riktigt vad som hände där inne, men…
Var är Héctor?
-Vad är det du sjunger, doktorn? -Durcals nya.
Den är gammal.
Vet ni vad jag tycker? Saker och ting brukade vara…
…helt okej.
Eller hur? Allt var som det skulle vara.
Missförstå mig inte nu.
Jag tycker verkligen att kvinnor ska ha fler möjligheter.
Ojämlikheten måste bort.
Det jag inte håller med om är att vi nu behandlas som djävulen själv.
-Jajamän. -Man får inte ens röra vid dem.
Nu ska vi tydligen känna både skuld och skam
när vi ger nån en komplimang.
Djävulen.
Kloka ord från dr Esquivel.
Jajamän.
-Skål. -Skål.
Skål, doktorn.
Föreläsningen var enastående.
Du fick med dig de jobbigaste. De mest krävande.
Tack så mycket, Julia.
Jag ville berätta en sak.
Fakulteten kommer att förändra fysikinstitutionens ledarskap.
Vi skulle vilja föreslå att du genomgår en sorts uppdateringsperiod.
Bli bekant med hur universitetet har förändrats.
När sen ögonblicket är det rätta föreslår du dig själv
som nästa rektor för fysikinstitutionen på den naturvetenskapliga fakulteten.
-Herregud. -Du är väldigt behövd här.
Snälla du.
Stanna kvar hos oss.
Du överväger det.
Tror du att du har mer att bidra till världen idag?
Eller har den nuvarande världen mycket mer att erbjuda dig?
Jag vet inte.
Det jag vet är att jag måste återvända för min systers skull.
Jag måste förhindra olyckan.
Nora…
Min mammas död var inte ditt fel.
Det kanske inte hade hänt om du hade varit där.
Kanske, eller kanske inte.
Hon hade kanske dött dagen efter av nån annan orsak.
Du är inte skyldig nån nåt.
Folk dör helt enkelt, Nora.
Du kommer att lära dig det med tiden.
Jag accepterade min mors död för många år sen.
Det gjorde Alondra också.
Vi har funnit frid i vår historia.
Vad har du varit?
Varför svarade du inte i mobilen?
Jag hörde den inte.
Jag gjorde bra ifrån mig, om du ens är intresserad.
Hur skulle det inte kunna gå bra? Du är ju en framgångsrik kvinna år 2025.
Vad ska det betyda?
-Att jag inte förtjänar framgång? -Klart du gör.
Självklart förtjänar du bra saker.
Men just nu…
Nu är du helt förvirrad, Nora.
Alla applåderar dig, doktorn.
-Eller hur? -Nej, det handlar inte om det.
Nej.
-Det som hände var… -Det som hände?
Det som händer är att jag drar med min maskin.
-Din maskin? -Min maskin!
Min maskin.
Vem av oss sa: "Jag har löst en tidsparadox?"
Det hade inte betytt ett dugg utan min forskning om fältekvationer.
Vad? Forskningen som publicerades efter att jag presenterade dig för dr Erasmo?
Är allt tack vare dig?
Du är säkert jätteupphetsad
och stolt över att vara med i ditt glada gäng av mediokra mansgrisar.
Jag längtar efter att återvända
för att umgås i klubben med mediokra mansgrisar som är precis som jag.
Om du redan har tröttnat på det här, på vårt arbete tillsammans,
på oss… Då finns det inget kvar för oss att göra!
-Åk du. Jag stannar kvar. -Okej, då.
Störsändarna kom precis.
-Vi är nästan redo att åka hem. -Varför sa du de där sakerna?
Vilka saker?
De här. De där sakerna.
Nu behandlas vi som om vi vore djävulen själv.
Stäng av det.
Jag vet precis vad jag sa. Stäng av det. Jag var ju där.
Tycker du verkligen så?
Ja, Nora.
Vad spelar det för roll? Allt jag sa i min tid gjorde mig ju till en god man.
Du sa det ju själv.
Nu ser folk saker och ting på ett annat sätt. De hör saker på ett annat sätt.
Och du, då?
Du tror väl på det, eller hur? Tycker du att jag är en mansgris?
En kvinnohatare? Verkligen? Ett rovdjur?
-Nej. -Gör du inte det?
-Nej. -Inte?
Nora, du känner mig.
Du känner faktiskt mig. I min tid var jag en god man.
Jag var en gentleman, charmig, respektfull, kärleksfull och omtänksam.
Var det inte de egenskaperna som fick dig att bli kär i mig?
Jo.
De egenskaperna fick mig att falla för dig.
Men nu…
…är vi båda offer för vår tid.
Portalen håller på att stängas, Nora.
Förlåt mig.
Jag hade fel.
Låt oss åka hem nu.
Jag vill inte ge mig av, Héctor.
Nora.
Kommentarerna är väldigt negativa. På det här universitetet
har vi ett åtagande att avvisa allt sexistiskt eller patriarkalt språk.
Jag ska säga nåt till Héctors försvar.
De olyckliga kommentarerna han gjorde var inte menade att förolämpa nån.
Han har helt enkelt växt upp i en annan tid.
I vår tid, Julia. Det vet ju du.
Ja. Det vet jag, för jag vet var ni båda kommer ifrån. Men det vet inte alla andra.
Den här tidsåldern… Den har förändrat oss.
Vi är inte de vi var längre.
Vi ses senare, okej? Moster!
-Hej, raring. -Hej.
Jag har tänkt på er båda. Hur mår du?
Tja…
Nu tror jag att jag är mer lämpad att leva i den här tiden.
-Vad menar du? -Det är precis som du sa.
Äktenskapet känns lite grann som ett förlegat koncept nu.
Det sa jag ju faktiskt,
men det innebär inte att det måste vara så för dig och Héctor.
I många år…
…var jag lycklig med Héctor.
Så lycklig.
Ja. Självklart. På den tiden måste Héctor ha varit en toppenkille.
Mer än så.
Héctor är mitt livs kärlek.
Åh, nej.
Nej.
Nej, Héctor.
Min älskade, vi har ägnat våra liv åt att försöka förstå tiden.
Vi trodde att vi slutligen hade bemästrat den,
men vår tid motarbetade oss.
Tillsammans utmanade vi inte bara vetenskapen.
Vi utmanade vår egen kärlekshistoria.
Och absolut inget kan utradera det du och jag byggde upp.
Nu ser jag att du är fri.
Fri att frodas i dessa dagar som tillhör dig.
Du är ämnad för större saker än du nånsin hade kunnat föreställa dig.
Och det är därför, även om det smärtar mig djupt,
som jag inte kan tillåta en man från det förflutna att bli ett hinder i ditt liv.
Adjö, Nora.
Nora.
Jag bär med mig i mitt hjärta vartenda "jag älskar dig".
Varje låt vi dansade till.
Varje gång du sa till mig att hålla tyst så att vi kunde kyssas.
Jag är din för evigt. Héctor.
Vad har hänt?
Är du okej?
Héctor är borta.
Vad menar du?
Imaginär massa är ett teoretiskt koncept inom matematik och fysik.
Den erhålls ur kvadratroten av en partikel med negativ massa.
Imaginär massa förknippas med takyoner.
Men vad är takyoner? De är partiklar som färdas…
Var snäll och vänta utanför.
Var är maskinen?
Tog han den?
Portalen har redan stängts, Julia.
Jag måste vänta i 30 år.
Jag vet inte vad jag ska ta mig till.
Nora.
Du har varit mitt livs inspiration.
Och han var din inspiration.
Nu är det din tur.
Det här är ditt ögonblick.
Du måste leva i det.
Om du sammanfattar det i en mening, dr Cervantes, hur skulle den lyda?
Jag skulle nog säga att tiden bara är vi.
KVANTFYSIK KAN OMDEFINIERA TIDEN
DEN ULTIMATA KVANTFYSIKERN
Det nationella vetenskapspriset går till dr Nora Cervantes.
Att vara årets kvinna är inte nog. Du bör vara årtiondets eller århundradets kvinna.
inANGALOGIC KVANTINSIKTER
Cervantes gav oss ritningen till en äkta vetenskaplig revolution.
Och nu har vi Cervantes-paradoxen…
Jag hade min stora kärlek, men vi levde i olika tidsåldrar.
1996 MEXICO CITY
Nora.
Nora, vad har du gjort?
Jag följde mitt hjärta.
Jag gjorde det bästa av de här åren.
Jag levde mitt liv, och när tiden var inne…
Då byggde jag min egen maskin…
…för att kunna hitta dig,
och för att kunna tillbringa resten av mitt liv med dig.
Jod.
Ädelmetall.
Dysprosium.
Och jag älskar dig.
Undertexter: Mats Nilsson