‫- 1966 - מקסיקו סיטי -‬
‫מה זה חור תולעת?‬
‫תחשבו על זה כעל שער קצר מועד.‬
‫הוא מאפשר לנו לחבר שתי נקודות במרחב-זמן‬
‫ומאפשר לנו לקפוץ מנקודה א' לנקודה ב'.‬
‫כדי לעבור דרכו, צריך לייצר חלקיקים‬
‫שנעים הרבה יותר מהר ממהירות האור.‬
‫החלקיקים האלה נקראים טכיונים.‬
‫יש תיאוריה שבכל 30 שנה נוצרים חורי תולעת,‬
‫הודות ליישור מסוים‬ ‫של כוכבי הלכת עם כדור הארץ‬
‫ועם שאר מערכת השמש.‬
‫החלק המגניב?‬
‫התיאוריה הזאת פותחת את הדלת‬
‫למסע בזמן.‬
‫- בימינו -‬
‫זה הכול להיום. נתראה מחר.‬
‫וזכרו, שמרו על ראש פתוח.‬
‫דוקטור, האם חשבת על מה ששאלתי אותך?‬
‫אני יכולה להיות העוזרת שלך.‬
‫אני פשוט… לא בטוחה, חוליה.‬
‫לכל המרצים האחרים יש,‬ ‫ואני צריכה להיות קרובה אלייך.‬
‫אני חושבת שכל העבודה שלך מדהימה,‬ ‫כמו גם כל מה שהשגת בקמפוס הזה.‬
‫תני לי לבדוק, בסדר?‬
‫תודה.‬
‫צהריים טובים.‬
‫היי, ברטיטה.‬
‫- פסטיבל האמנות הלאומי - מקסיקו - 1966 -‬
‫צהריים טובים, סנדרה.‬ ‫-היי.‬
‫שמעתי שהמשלוח הסובייטי הגיע?‬
‫המידע הזה נמצא אצל ד"ר קיחאנו, נוריטה.‬
‫אבל את יודעת מה? אם בעלך יגיע,‬ ‫הם בטח יגידו לו קודם.‬
‫דוקטור, אני יוצא, אבל את צריכה משהו?‬
‫שמעתי שהמשלוח הסובייטי הגיע.‬
‫אני מניחה שהוא כולל את המתמרים שלי.‬
‫כן, אני מצטער.‬
‫שכחתי לספר לד"ר אסקיבל.‬
‫אבל הנה הם.‬
‫ד"ר אסקיבל לא ביקש אותם, אלא אני.‬
‫ובנושא אחר, אני רוצה עוזרת הוראה.‬
‫יש מתנדבת.‬ ‫-עוזרת?‬
‫תראי, מתוקה.‬
‫כבר קיבלת את מה שביקשת שוב ושוב.‬
‫את הכיתה שלך.‬
‫נדבר על העוזרת אחר כך, כן?‬
‫ברשותך, מותק.‬
‫לוזמה!‬
‫לוז מריה!‬
‫- מיוצר בברית המועצות -‬
‫- אין כניסה - עובדים מורשים בלבד -‬
‫בואו נמשיך עם מוזיקה רומנטית.‬
‫שיר שכבר מטפס במצעדים,‬
‫וללא ספק גורם ללבבות לרקוד‬ ‫בשעות אחר הצהריים.‬
‫השגת אותם.‬
‫זה הרגע.‬
‫קדימה.‬
‫היא עובדת.‬
‫השער פתוח, הקטור.‬
‫בוא ניסע.‬
‫קדימה!‬
‫כן.‬
‫שנבדוק אותה?‬ ‫-קדימה.‬
‫לא.‬
‫אבל למה? היא לא התחילה להסתובב אפילו.‬
‫לדעתי נצטרך תקציב גדול יותר.‬
‫יש לך תוכנית איך לעשות את זה?‬
‫הזמנתי את ד"ר קרסקו לארוחת ערב בבית היום.‬
‫למה? יכולנו לפגוש אותו במשרד שלו.‬
‫אני יודע, אבל הוא בא לחקור אותי‬ ‫על מה שעשינו עם המימון.‬
‫אני ממש לא סובלת אותו.‬
‫אני יודע. גם אני לא סובל אותו.‬
‫בואי הנה.‬
‫אבל אנחנו צריכים להתחנף אליו קצת‬ ‫כדי שהכסף ימשיך לזרום.‬
‫אנחנו קרובים כל כך.‬
‫קרובים כל כך. אנחנו כמעט שם.‬
‫שתוק ונשק אותי.‬
‫ראית, אהובה?‬
‫מקסיקו סיטי מתחילה את פרויקט הרכבת התחתית.‬
‫באמת?‬ ‫-העבודות יתחילו בעוד שנה.‬
‫- העיר החלה בפיתוח מטרו -‬
‫הם רוצים להשוויץ עכשיו.‬
‫סוף-סוף תחבורה ציבורית טובה‬ ‫בעיר הפקוקה הזאת.‬
‫עכשיו אנחנו בעתיד.‬
‫תגיד, הקטור.‬
‫מה נספר לקרסקו?‬
‫על מה שעשינו לאחרונה, לא?‬
‫כן, אבל הפעם נצטרך להראות לו משהו.‬
‫לא, אנחנו לא מוכנים לזה, נורה.‬
‫יקירה!‬ ‫-יקירה!‬
‫אני שמחה שבאת.‬ ‫-היי, רבקה.‬
‫היי, הקטור.‬
‫מה קרה לעיניים שלך?‬
‫אני אתן לך רמז.‬
‫זה מתחיל ב-ה'‬
‫ומסתיים בעוד תשעה חודשים.‬
‫מזל טוב.‬
‫מזל טוב, גיסתי.‬ ‫-תודה, הקטור.‬
‫מאחר שלא רציתם ילדים,‬ ‫אתם תקועים בתפקיד דודה ודוד.‬
‫ואנחנו נהיה הטובים ביותר.‬
‫מה ויסנטה אמר?‬ ‫-עוד לא סיפרתי לו.‬
‫אתם הראשונים לדעת.‬ ‫-הוא יהיה מאושר.‬
‫בואו לארוחת ערב אחר כך‬ ‫ותראו את פניו כשאני אספר לו.‬
‫בבקשה?‬ ‫-אנחנו לא יכולים הערב.‬
‫קרסקו בא לארוחת ערב.‬
‫בנוגע לפרויקט? הפרויקט הסודי ביותר?‬
‫כן…‬ ‫-נו, ספרו לי עליו!‬
‫את יודעת שאנחנו לא יכולים.‬ ‫מדיניות האוניברסיטה.‬
‫אוי, נו.‬
‫אבל בואי נעשה ככה.‬
‫ארוחת ערב מחר, ואני אופה לך‬ ‫את פאי התפוחים שאת אוהבת כל כך.‬
‫אחותי,‬
‫את תהיי אימא מדהימה.‬
‫יפה שלי.‬
‫טוב, זזתי.‬
‫ביי, הקטור.‬
‫ביי, רבקה.‬ ‫-ביי, יקירה.‬
‫ביי, יקירה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים, דוקטור.‬
‫לחיי המדע.‬
‫מה איתו? מוצא חן בעיניך?‬ ‫-נחמד מאוד.‬
‫מה דעתך על כך שסטודנטים רוצים להסיר‬ ‫את הפסל של הנשיא לשעבר אלמאן?‬
‫נו, באמת.‬
‫רק אם הם יפוצצו אותו.‬
‫שניגש לעניין?‬
‫דוקטור, מה מצב המחקר שלך?‬
‫ובכן…‬
‫דוקטור, אני תומך בך כבר שנים,‬
‫אבל האוניברסיטה השקיעה הון במחקר הזה.‬
‫נכון.‬ ‫-אני צריך את עזרתך.‬
‫תן לי משהו.‬
‫כן, דוקטור. אני מעריך את זה, כמובן.‬
‫אני אומר לך בכנות.‬
‫אנחנו צריכים עוד זמן ועוד תקציב…‬ ‫-לא.‬
‫אתה מנסה לגרום לי לשבץ?‬
‫בכלל לא, אני…‬ ‫-יש לנו תיאוריה.‬
‫לא, מתוקונת, לא.‬
‫האוניברסיטה לא הוציאה את הכסף הזה‬ ‫כדי שתיתנו לי תיאוריה.‬
‫אני צריך תיאור ברור של העבודה שלכם.‬
‫לאן הלך הכסף?‬
‫אני מבין, אבל אנחנו צריכים רק עוד שבועיים.‬
‫לא. לא בא בחשבון.‬
‫אני צריך תוצאות. אני מתמודד עם המון לחצים.‬
‫ברגע שנראה לך מה יש לנו,‬ ‫יהיה לך מה שאתה צריך…‬
‫אתה תשים את מקסיקו על המפה.‬
‫אותך, את אוניברסיטת UNAM, אותנו.‬
‫זה ישנה את ההיסטוריה של המדע, של הפיזיקה.‬
‫זה… ישנה את ההיסטוריה של האנושות.‬
‫כן…‬
‫פעם היה לי הכבוד לפגוש את קנדי‬ ‫כשהוא ביקר עם אשתו.‬
‫כשצפיתי בהם יחד,‬ ‫הבנתי את הסוד מאחורי ההצלחה שלהם.‬
‫הוא דואג לדברים החשובים.‬
‫היא דואגת למצלמות.‬
‫ולכל אחד יש תפקיד משלו.‬
‫אם יש לכם את כל החלקים הנכונים,‬ ‫אבל הם לא במקום הנכון,‬
‫שום דבר לא מתאים.‬
‫זהו זה, הקטור.‬
‫זהו זה.‬
‫היא בסדר?‬
‫זהו זה.‬
‫מאחר שלא הצלחתם להראות תוצאות,‬
‫אין לי ברירה אלא ליידע‬ ‫את הדירקטוריון שהמחקר יסתיים.‬
‫דוקטור, מדובר בשנים של עבודה. בבקשה.‬
‫דוקטור, נוכל להראות לך משהו כבר מחר.‬
‫בסדר. ערב טוב,‬ ‫ותודה על ארוחת הערב, ד"ר אסקיבל.‬
‫הבורמואלוס של אשתך יוצאים מן הכלל.‬
‫נכון?‬ ‫-תודה.‬
‫תמסור דרישת שלום לגברת ארנדירה.‬ ‫אשלח לכם כמה אחר כך.‬
‫ערב טוב.‬
‫תלווה אותו החוצה.‬ ‫-תרשה לי.‬
‫תודה.‬
‫הקטור, יש לנו את התשובה.‬
‫איזו תשובה?‬
‫קרסקו, האיש המעצבן הזה, פשוט נתן לנו אותה.‬
‫יש לנו את החלקים הנכונים,‬ ‫אבל במקום הלא נכון.‬
‫ומה הקשר בין התקלה במכונה למי האסלה?‬
‫אפקט קוריוליס.‬
‫אם אוריד את המים בשירותים‬ ‫בחצי הכדור הדרומי,‬
‫המים זורמים בכיוון אחד,‬
‫אבל בחצי הכדור הצפוני, הם זורמים…‬
‫בוא נגרום למכונה להסתובב בכיוון ההפוך.‬
‫תן לי מברג.‬
‫מה הבעיה של קרסקו?‬
‫הוא כזה אידיוט.‬
‫תן לי פיליפס.‬
‫כן, נכון, אבל אתה לא אמרת כלום.‬
‫את רוצה שאתווכח איתו?‬
‫אל תסבכי את העניינים, בסדר?‬
‫אני לא מבקשת שתילחם בו.‬ ‫רק שתעמוד לצידי.‬
‫ולא, אני לא מסבכת את העניינים.‬
‫זה הולך לכאן.‬
‫זה לכאן.‬
‫זה…‬
‫מוכן.‬
‫הנח את המתמר.‬
‫הקטור, השער הזה עדיין פתוח.‬
‫וזה עדיין פועל.‬
‫נורה.‬
‫שניסע?‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫דלתות.‬
‫הקטור.‬
‫אנחנו נוסעים לעבר או לעתיד?‬
‫לעתיד.‬
‫כמה רחוק לתוך העתיד?‬
‫לא יותר מרבע שעה, בסדר?‬
‫רבע שעה.‬
‫טורבינות.‬
‫טורבינות פועלות.‬
‫חמצן.‬
‫חמצן פועל.‬
‫אספקת חשמל.‬
‫ב-100 אחוז.‬
‫טכיונים.‬
‫- טכיונים -‬
‫טכיונים נוצרים.‬
‫רמת מד הגאוס?‬
‫מד גאוס יציב בירוק.‬
‫מוכנים.‬
‫נורה.‬
‫את גאונה.‬
‫אני לא רוצה לעזוב.‬
‫קדימה.‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫זה באמת העתיד.‬
‫לא, דודה. הם לא באו בנפרד, אלא ביחד.‬
‫כל זה…‬
‫זה אתה ואני.‬
‫את בסדר, נורה?‬
‫כן, נראה לי.‬ ‫-כן?‬
‫אתה?‬
‫הראש שלי מסתובב.‬
‫את לא מרגישה עקצוצים בכל הגוף?‬
‫כן.‬ ‫-את מרגישה?‬
‫מטורף.‬
‫נורה, איפה אנחנו?‬
‫למה…?‬
‫למה אנחנו לא במעבדה?‬
‫תני לי לראות.‬
‫מה…?‬
‫לא.‬ ‫-מה קורה?‬
‫לא!‬
‫רגע, עשית משהו?‬ ‫-לא…‬
‫אין חשמל.‬
‫נורה, המתמר.‬
‫הוא שרוף.‬
‫אוי.‬
‫זה לא יכול להיות. זה…‬
‫בהחלט נסענו יותר מרבע שעה.‬
‫האוניברסיטה צריכה להיות…‬
‫בקרבת מקום…‬
‫או כמה קילומטרים מפה.‬
‫זה תלוי ב…‬
‫עד כמה רחוק נסענו…‬
‫לתוך העתיד.‬
‫הקטור…‬
‫עשינו טעות בחישוב מהירות הטכיונים.‬
‫נסענו…‬
‫בזמן.‬
‫עשינו את זה, אהובה. עשינו את זה.‬
‫כן!‬ ‫-נורה, עשינו את זה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫דבר ראשון…‬
‫אנחנו צריכים מתמר חדש.‬
‫ולנתח את החישובים כדי למצוא את השגיאה.‬
‫בוא נמצא את האוניברסיטה.‬
‫בואי נמצא אותה. כן.‬
‫- הצביעו רות צ'רם -‬
‫- המועמדת שלכם - העתיד הוא עכשיו! -‬
‫אז…‬
‫זו מכולת או משהו?‬
‫הרבה יותר מודרנית, נכון?‬
‫הקטור, כמה רחוק נסענו לתוך העתיד?‬
‫אני לא יודע. בואי.‬
‫ערב טוב.‬
‫- דנאה - סירקל קיי -‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫גברתי?‬
‫לא, היא לא שומעת אותנו.‬
‫אולי יש לה בעיה או משהו.‬ ‫-יש לה כאלה…‬
‫איזה טעם?‬
‫סליחה?‬ ‫-כן, הקונדומים האלה מגיעים בטעמים.‬
‫יש לנו גם כאלה מחוספסים.‬ ‫-לא.‬
‫קונד…? לא.‬
‫לא הייתי יכול לבקש דבר כזה מול שתי נשים.‬
‫נכון, לא.‬
‫רגע… בטעמים?‬
‫יש דובדבן, אננס. פטל שחור יצא בשנה שעברה.‬
‫תראי, נורה.‬
‫- קרן המטבע חוזה אינפלציה גבוהה יותר‬ ‫בחצי השני של 2025 -‬
‫נסענו…‬
‫חמישים ותשע שנים לתוך העתיד.‬
‫סליחה.‬
‫האם את יודעת איך להגיע‬ ‫לאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו?‬
‫אוניברסיטת UNAM.‬ ‫-נכון.‬
‫אתם נוהגים?‬
‫לא בדיוק, לא.‬
‫הכי קל להגיע ברכבת התחתית.‬
‫צאו מאחור, פנו שמאלה,‬ ‫ושני רחובות מכאן נמצאת התחנה.‬
‫הרכבת התחתית.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לראות את זה.‬
‫ערב טוב. תודה.‬
‫ערב טוב.‬
‫- יציאה -‬
‫- תחנת מיקסקואק -‬
‫מה הגאדג'טים האלה?‬
‫לכולם יש כאלה.‬
‫אולי…‬
‫אני לא יודע, אבל הם נראים מהופנטים, נכון?‬
‫כן.‬
‫סליחה, תוכלו לומר לנו‬ ‫איך להגיע לאוניברסיטת UNAM?‬
‫עוד שתי עצירות.‬ ‫-ואז תעברו לקו הירוק.‬
‫תודה.‬ ‫-עוד שתיים והקו הירוק.‬
‫לא ייאמן.‬
‫הנה היא.‬
‫הקטור!‬
‫נורה.‬
‫איפה הנשיא אלמאן?‬
‫אמרתי לך.‬
‫הכול בדיוק כמו קודם.‬ ‫-כן.‬
‫קצת דהוי, אבל כן.‬
‫אם הכול אותו הדבר, המחסן אמור להיות פתוח.‬
‫כן, בוא נקווה.‬
‫הקטור.‬
‫מה כל זה?‬
‫זאת אומרת… התלמידים, נכון?‬
‫כן, אבל "מוות לפטריארכיה"?‬
‫- מוות לפטריארכיה -‬
‫פטריארכיה מאיפה?‬
‫איך אני אמור לדעת, דוקטור?‬ ‫-בוא נלך.‬
‫זה עובד? כן?‬ ‫-רגע.‬
‫הנה.‬
‫היכנסי.‬
‫- כיתת אמן - איך ליצור הסכת -‬
‫הקטור, זה כבר לא מחסן המחלקה לפיזיקה.‬
‫אין ספק שלא.‬
‫נראה כמו המחלקת לאדריכלות.‬
‫איך נמצא את המתמר?‬
‫אני לא יודע, אולי למעלה.‬
‫"אסור לעשן"?‬
‫מה יש להם נגד עישון?‬
‫היי, גברת.‬ ‫-הקטור…‬
‫תחזירי את זה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫לא גנבנו, אדוני השוטר.‬
‫כי לא הצלחתם.‬
‫תגיד להם שאנחנו מחפשים‬ ‫את מחסן המחלקה לפיזיקה.‬
‫אנחנו מחפשים את… טוב.‬
‫אדוני השוטר, האמת היא שאנחנו עובדים כאן.‬
‫אני ד"ר אסקיבל, וזאת ד"ר סרוונטס.‬
‫קח אותנו לרקטור. הוא מכיר אותנו היטב.‬
‫כן.‬ ‫-"הרקטור."‬
‫"דוקטורים."‬
‫ממש.‬
‫אתם מועסקים על ידי האוניברסיטה,‬ ‫וכל מה שיש לכם זה תעודות זהות.‬
‫מ-1966.‬
‫עניבת "צ'יקידרקולה" חמודה.‬
‫צ'יקי-מה?‬ ‫-נכון. אתה לא זוכר את "צ'יקיאדאס"?‬
‫מה זה "צ'יקיאדאס"?‬
‫בחיי…‬
‫חייתם מתחת לסלע?‬
‫אנחנו מ-1966.‬
‫מכונת הזמן שלנו התקלקלה‬
‫והביאה אותנו לכאן, ל-2025, בטעות.‬
‫אנחנו רק צריכים מתמר חדש כדי להפעיל אותה,‬
‫לבדוק הכול, ולחזור לזמן שלנו. זה הכול.‬
‫שב, בחור צעיר.‬
‫תבקש בדיקת רעלים.‬
‫בדיקת רעלים?‬ ‫-בדיקת רעלים?‬
‫אנחנו לא מסוממים, אדוני השוטר.‬ ‫-שבי.‬
‫גברתי, בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אתם רשאים ללכת.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סלחי לנו.‬ ‫-גם אתה. חכה בחוץ.‬
‫ידעתי.‬
‫שניכם‬
‫עברתם דרך חור תולעת.‬
‫כן.‬ ‫-מדהים.‬
‫כן, בדיוק…‬
‫סליחה, אבל…‬
‫מי את, גברתי?‬
‫חוליה ויאלבה.‬
‫הייתי תלמידה שלך.‬
‫עכשיו אני הרקטורית של האוניברסיטה הזאת.‬
‫חוליה, התלמידה שלי! חוליה?‬ ‫-כן.‬
‫ילדה!‬ ‫-כן.‬
‫הרקטורית?‬
‫חוליה.‬
‫תמיד ידעתי שתגיעי רחוק.‬
‫אולי לא רחוק כמו שאת הגעת.‬
‫ידעתי שנסעתם בזמן.‬
‫אני אמרתי את זה.‬
‫אבל אף אחד לא האמין לי.‬
‫מה זאת אומרת אף אחד? אני האמנתי לך תמיד.‬
‫זאת אלונדרה.‬
‫האחיינית שלך מדרגה שנייה.‬
‫אחת הסטודנטיות המובילות בפקולטה.‬
‫זה עובר במשפחה.‬
‫את הבת של…?‬ ‫-הבת של מי?‬
‫של בקי.‬
‫רבקה היא אימא שלי.‬
‫כמובן.‬ ‫-רבקה!‬
‫לרבקה נולדה בת.‬
‫כולן בנות!‬
‫כמה טוב!‬
‫לא חשבתי שאפגוש אותך, ד"ר נורה המבריקה.‬
‫הדודה הגדולה שלי?‬
‫אני לומדת פיזיקה בגללך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫איזה אף קטן וחמוד!‬ ‫-את חושבת?‬
‫אני שמח שכבר הכרתן זו את זו,‬
‫ושאתן מודעות למה שקורה.‬ ‫-כן.‬
‫חוליה, הרקטורית,‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫השער שדרכו עברנו עוד היה פתוח,‬ ‫אבל הוא עלול להיסגר בכל רגע.‬
‫זה יכול לקחת ימים או שעות בלבד.‬
‫לא נדע בוודאות עד שנצליח‬ ‫להפעיל מחדש את המכונה,‬
‫לבדוק את כל המכשירים,‬
‫לראות אם נגרם להם נזק, לתקן אותם,‬
‫ולנתח היכן החישובים שלנו השתבשו.‬
‫אתם רוצים לחזור?‬
‫יש חשיבות מכרעת‬
‫לכך שהסיבה לנוכחותכם כאן‬ ‫תישמר סודית ביותר,‬
‫לפחות עד שאצליח להבין‬ ‫איך להסביר ולהצדיק אותה.‬
‫העולם השתנה.‬
‫הטכנולוגיה הגיעה למקומות שלא דמיינו.‬
‫איפה מתחילים בכלל?‬ ‫-כן.‬
‫הדלת פתוחה.‬
‫אימא, אני בבית.‬ ‫-אני באה.‬
‫יש פה אנשים שאני רוצה שתפגשי.‬
‫הקטור.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-שלום, מה שלומך?‬
‫ו… נורה.‬
‫היי, נורה.‬
‫אני דודה שלך.‬
‫מה אמרת?‬
‫מהצד של אבא שלי? איך?‬
‫את…‬
‫את נראית בדיוק כמו אימא שלך.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫לא.‬
‫דודה נורה?‬
‫כן.‬
‫זה נס!‬
‫המומחיות של הבית.‬ ‫-פאי התפוחים המפורסם.‬
‫נכון. הוא אגדי, דודה.‬
‫אנחנו מכינות אותו תמיד, נכון?‬ ‫-תמיד.‬
‫מצאתי את המתכון‬ ‫בספר המתכונים הישן של אימא שלי ו…‬
‫הנה הוא.‬
‫תודה.‬ ‫-למה היא לא לימדה אותך לאפות אותו?‬
‫היא מכירה את המתכון בעל-פה.‬
‫היא עדיין גרה באותו מקום? אשמח לראות אותה.‬
‫אימא מ…‬
‫היא נפטרה זמן קצר אחרי שנעלמת.‬
‫אחרי שנולדתי.‬
‫מה? איך?‬
‫בתאונת דרכים.‬
‫היא הפכה עולמות כדי למצוא אותך.‬
‫לא…‬
‫הקטור… אנחנו חייבים לחזור.‬
‫אם היא לא הייתה יוצאת לחפש אותי,‬ ‫היא לא הייתה מתה.‬
‫לא, אל תחשבי ככה.‬ ‫אף אחד לא ראה את זה ככה.‬
‫חוץ מזה, אם תשני את זה, זה ישנה הכול.‬
‫למה שלא פשוט… נלך לנוח?‬
‫נכין את חדר האורחים, אהובה.‬
‫בטח, אימא.‬ ‫-זה לא נחוץ, רבקה.‬
‫הרקטורית חוליה סידרה לנו מקום.‬
‫דוד, אין לך מישהו לפגוש?‬
‫מישהו שהיית רוצה לראות?‬
‫אני בן יחיד, אלונדרה.‬
‫נורה היא המשפחה היחידה שיש לי.‬
‫היי.‬
‫איך זה?‬
‫איך אני נראה?‬
‫טוב.‬ ‫-כן?‬
‫אבל… מוזר, לא?‬
‫אני מרגישה ש…‬
‫המכנסיים קצרים מדי.‬
‫אבל אם אני מושך אותם‬ ‫כפי שהם אמורים להיות, תראי.‬
‫אפשר לראות לי את התחתונים.‬
‫תן לי לראות.‬
‫אני חושבת שעדיף ככה. כן.‬
‫אני מעדיפה לראות את הקרסוליים שלך‬ ‫מאשר את התחתונים שלך.‬
‫מושלם.‬ ‫-ואני?‬
‫תסתכל.‬
‫ואו, לא הייתה להם את המידה שלך?‬
‫הם במידה שלי.‬ ‫-כן?‬
‫את מהממת.‬
‫אבל כל היום אני אחשוב שהתחפשת לגבר.‬
‫יש המון לעכל.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫ראית את הטלוויזיה הקטנה?‬
‫נראית כמו אלה שכולם נושאים.‬
‫אבל זאת קצת גדולה יותר.‬ ‫-כן, שמתי לב.‬
‫איך זה עובד?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫ראיתי שמקישים למעלה ולמטה. נסי שם.‬
‫"מותק, תזיזי את התחת‬ ‫זאת מסיבה, אז רוקדים‬
‫"אנחנו קשוחים והנה אנחנו באים‬
‫"בסצנה אנחנו שולטים‬
‫"אני לבד‬ ‫אני לא מתערבב עם העכברושים‬
‫"כן, מותק, תזיזי את התחת בשבילי‬
‫"בשבילי, מותק, תזיז את התחת רק בשבילי‬
‫"היא התאהבה בלטיני כמוני‬
‫"אני נשאר ברחובות שם אני מרגיש…"‬
‫כן, בוא נכבה את זה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫כאלה משוררים.‬
‫שקט נשמע טוב יותר.‬
‫הוא לא יוצא מהאופנה אף פעם.‬
‫כל כך הרבה מגדלי דירות.‬
‫נראה שהעיר הזאת יכולה לגדול רק כלפי מעלה.‬
‫הקטור.‬
‫אני פשוט לא מאמינה‬
‫שאנחנו בעתיד.‬
‫אניקל.‬
‫אוהבוהריום.‬
‫אוטכנציום.‬
‫ואני אוהבת אותך.‬
‫כן?‬
‫מעניין איך ההרגשה…‬
‫לעשות אהבה בעתיד.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫המסמכים שלפניכם סודיים ומסווגים בהחלט.‬
‫אין לחלוק אותם עם אף אחד, בבקשה.‬
‫אני מצטער, אבל אני מתקשה לעכל את זה.‬
‫הקדשתי את חיי לחקר תיאוריות מרחב-זמן,‬
‫ועכשיו כל אחת מהן מוכחת‬ ‫רק מכך שאתם יושבים כאן.‬
‫כפי שהרקטורית ציינה,‬ ‫אנחנו חייבים לשמור על זה בסודיות מוחלטת.‬
‫לפחות עד שנבין את ההשפעה של זה על האנושות.‬
‫דוקטור, נתבקשנו לעזור לתקן את המכונה שלהם.‬
‫כן.‬ ‫-בואו נסכים שנעשה זאת.‬
‫אבל אפשר לקחת רגע לחשוב על פרדוקסים?‬
‫ההשלכות של נסיעתם לעבר?‬
‫זה לא ישפיע על ההווה שאנו חיים בו עכשיו?‬
‫הוא מעלה טענה הגיונית ביותר.‬
‫אפשר, דוקטור?‬ ‫-בבקשה.‬
‫כבר נסענו לעתיד,‬ ‫כפי שאתם יכולים לראות במו עיניכם.‬
‫עם זאת, נסיעה אל העבר היא עדיין היפותזה.‬
‫וככזו, יהיו בה סיכונים וכנראה כמה הפתעות.‬
‫אבל התיאוריה…‬
‫התיאוריה שלנו, אומרת שהדבר החשוב ביותר‬
‫הוא לזהות את רגע החזרה במדויק.‬
‫המונה האנלוגי שלנו נכשל,‬
‫אבל עם הטכנולוגיה של היום,‬ ‫זו לא תהיה בעיה.‬
‫לכן נסענו 59 שנים במקום רבע שעה.‬
‫הכול מופיע בדוח שנמצא מולכם.‬
‫נכון.‬
‫דוקטורים, מה הייתם אומרים שהשלב הבא כרגע?‬
‫ובכן…‬
‫צריך לגרום למכונה לעבוד.‬ ‫-כן.‬
‫להשיג רכיבים תואמים לטכנולוגיה הזו,‬
‫ולרתום את הידע והתמיכה שלכם.‬
‫אנחנו צריכים למדוד‬ ‫את המגנטיות הקיימת בדחיפות‬
‫כדי לוודא שחור התולעת עדיין פתוח,‬ ‫כך שנוכל לנסוע בזמן.‬
‫אם הוא ייסגר,‬ ‫נצטרך לחכות עוד 30 שנה כדי לחזור.‬
‫רוחליו, בבקשה.‬
‫אנחנו נותנים לכל אחד טלפון נייד.‬
‫החליפו פרטי קשר, בבקשה,‬
‫והיו זמינים 7/24 לכל מה שהדוקטורים יצטרכו.‬
‫אם כולם יסכימו, אני אבקש מהמכון‬
‫שיאפשר לכם להשהות את המחקר הנוכחי שלכם‬
‫ולהקדיש את עצמם לדבר הזה לחלוטין.‬
‫בואו נקבע את לוח הזמנים.‬
‫סליחה.‬
‫איך זה עובד?‬
‫זה מסך מגע. בבקשה, אלונדרה.‬
‫זה לא עובד. זה…‬
‫ככה, תראי.‬
‫לחצי על הכפתור הזה לחיצה ארוכה.‬
‫ואתה, על זה.‬
‫זה מסך מגע עם המון מוליכים למחצה,‬
‫וכשנוגעים בהם, הם נסגרים.‬
‫מבריק.‬
‫זה באמת העתיד.‬
‫הקטור, הבנת מה זה האינטרנט?‬
‫כן, לפי האינטרנט, זו רשת‬
‫של מחשבים מחוברים‬ ‫בכל רחבי העולם לצורך שיתוף מידע.‬
‫הם מתחברים דרך רשתות אלחוטיות‬ ‫ורשתות בתדר רדיו של 2.4…‬
‫בחיי.‬
‫ועד חמישה גיגה-הרץ.‬
‫גיגה-הרץ?‬
‫ודאי הגלים נמצאים בכל מקום בבת אחת.‬
‫הם נוכחים בכל מקום.‬
‫המקום הזה שונה לגמרי.‬
‫אני מעדיף את הכאוס, הוא רומנטי יותר.‬
‫כל המסכים הקטנים האלה מעמיסים עליי.‬
‫לא ייאמן שכל כך הרבה נתונים‬ ‫יכולים להיכנס לדבר הקטנטן הזה.‬
‫למה שלא תשתמש בשלך?‬
‫דודה, דוד, המתמרים.‬
‫כבר לא רוסיים.‬ ‫-רוסיים?‬
‫סיניים. האוניברסיטה קונה אותם‬ ‫ברפובליקה דל סלוודור.‬
‫הרחוב?‬
‫במרכז העיר.‬
‫דוקטורים, נראה שכל החיבורים החשמליים‬ ‫מחוברים כראוי.‬
‫מצוין.‬
‫כל המכשירים פועלים.‬
‫גם הטורבינה פועמת.‬
‫בואי נראה.‬
‫רמת המגנטיות צונחת.‬
‫השער עלול להיסגר בכל רגע.‬
‫המכשיר פועל, המחט זזה, אבל…‬
‫זה לא מייצר טכיונים.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫המכונה עובדת.‬
‫בדקנו את מד הטכיונים ארבע פעמים, אבל…‬
‫לא ברור לי למה הוא לא מייצר טכיונים.‬
‫דוקטור, את צריכה הפסקה.‬
‫עכשיו.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים, דוקטור חתיך.‬
‫הוא טוב.‬
‫הוא מהזמנים שלנו.‬
‫לא.‬
‫לעולם לא יימאס עליי‬ ‫להתפעל מעינייך היפות, נורה.‬
‫לעולם לא.‬
‫שתוק ונשק אותי.‬
‫אתם עובדים קשה, מה?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי, אלונדרה.‬
‫איך הולך?‬ ‫-ובכן…‬
‫לא משהו.‬
‫כבר מאוחר, אתם צריכים לנוח.‬
‫רוצים שאקפיץ אתכם הביתה?‬
‫מה?‬
‫הוא מעולה.‬
‫טרמפ. זאת אומרת,‬ ‫אני יכולה לקחת אתכם הביתה.‬
‫להקפיץ.‬
‫לא, תודה, מתוקה.‬
‫נישאר ונעבוד עוד קצת.‬
‫בסדר.‬
‫אז נתראה מחר.‬
‫בטח. תודה.‬
‫תודה לכם.‬
‫להתראות.‬
‫אז זו התוכנית.‬
‫חברה הזמין אותי אליה לבירה.‬
‫יהיה כיף, תשתחררו קצת.‬
‫אתם תיהנו.‬
‫זו עבודת שטח. אתם חייבים לחיות את העתיד.‬
‫אני בקטע.‬
‫בקטע.‬ ‫-מה?‬
‫סלנג חדש. תתעדכני, נורה.‬
‫יפה, דוד.‬
‫את באה?‬
‫אז גם אני בקטע.‬
‫יופי. לחיים.‬
‫בבקשה, אל תעשו משהו מוזר, בסדר?‬
‫אני לא רוצה שאנשים יגלו שאתם משנות ה-60.‬
‫בבקשה.‬
‫אלונדרה!‬ ‫-היי.‬
‫חשבתי שלא תבואי.‬ ‫-אני תמיד צצה בסוף.‬
‫מה הקטע של הזקנים?‬
‫הם הדודה והדוד שלי.‬
‫הם מנוניטים.‬
‫מה?‬
‫הם מייצרים גבינה,‬
‫וכשהם עוזבים את הקהילה שלהם,‬ ‫הכול מוזר להם.‬
‫נלך?‬ ‫-קדימה.‬
‫פלומה?‬
‫לא. שמי נורה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫נעים להכיר.‬
‫אני רואה אותך, כלבה!‬
‫אחותי.‬
‫הבחור הזה אוהב את המרדף, לא את הזכייה.‬
‫נחשי עם מי הייתי.‬ ‫-עם מי, כלבה?‬
‫עם פבלו.‬
‫הבחור שעשית בפסטיבל?‬
‫מה קרה עם דניס?‬
‫הבחורה הזאת לא יודעת מה היא רוצה.‬
‫אני לא יודעת אם היא רצינית‬ ‫או שאני רק הגיבוי שלה.‬
‫תחליטי. בחורות או בחורים?‬
‫אני לא הולכת לפי מגדר.‬ ‫אני הולכת לפי אהבה. אני לא מפלה.‬
‫כן, גם אני לא.‬
‫ואת, גברתי?‬
‫את מפלה?‬
‫אני?‬
‫בנוגע ל…‬
‫אני סתם צוחקת!‬
‫זו בדיחה! לחיים!‬
‫לחיים!‬
‫לשתות!‬
‫הן רוקדות יחד, רואה?‬
‫את רוקדת ככה?‬
‫תלוי בשיר.‬ ‫-אל תרקדי ככה.‬
‫למה לא?‬ ‫-לא.‬
‫הכול שונה כל כך עכשיו.‬
‫בזמני, לא יכולתי ללכת למסיבה לבד.‬
‫תמיד הייתי צריכה ללכת עם הקטור.‬
‫או עם בן דוד שלי.‬
‫או עם אבא שלי.‬
‫מישהו היה צריך ללוות. תמיד.‬
‫תראי את הבנות האלה.‬
‫שותות ושותות. מעשנות ומעשנות.‬
‫והן לא מפלות.‬
‫טוב…‬
‫רק תסתכלי עליהן.‬
‫הם נראות שמחות.‬
‫והן באו לבד.‬
‫לא, דודה, הן לא.‬
‫הן באו ביחד.‬
‫הקטור.‬
‫אני לא יכולה להפסיק לחשוב‬ ‫על מה יקרה אם לא נוכל לחזור.‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫אני יודע.‬
‫כשזה יקרה,‬
‫נחזור בדיוק לאותה נקודה‬ ‫בזמן ובמרחב שממנה עזבנו.‬
‫שום דבר לא יקרה.‬
‫אני יודע את זה כי האהבה שלנו היא כזאת.‬
‫חזקה בעבר.‬
‫חזקה בעתיד.‬
‫היא… נוכחת בכל מקום.‬
‫היא בכל מקום.‬
‫אני מחכה שתשתיקי אותי‬ ‫כדי שאוכל לנשק אותך, אבל את חסרת מילים.‬
‫היא נוכחת בכל מקום!‬ ‫-כן.‬
‫היא בכל מקום כמו האינטרנט, הקטור!‬
‫זה הדבר היחיד שהשתנה.‬
‫גלים של…‬ ‫-גלים.‬
‫תדר גלי של חמישה גיגה-הרץ…‬
‫בדיוק.‬ ‫-נורה.‬
‫זה מה שמבלבל את המכונה!‬ ‫-המכונה…‬
‫עכשיו שתוק ונשק אותי.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה בהחלט מה שאנחנו צריכים.‬
‫דוקטור, איך קראת לאלה…?‬
‫חוסמי אותות.‬ ‫-חוסמי אותות.‬
‫מהנדסי המכטרוניקה מטפלים בזה.‬
‫ואו, דוקטור.‬
‫תודה שהזכרת לי למה אני אוהב פיזיקה.‬
‫היכולת להסתגל למשתנים היא ההבדל בין כישרון‬
‫לגאונות.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫כדאי שתתחילו. תעבדו קשה.‬
‫ודוקטור, תודיעי לי ברגע שהמכונה פועלת.‬
‫אני אודיע, חוליה. תודה.‬ ‫-תודה, דוקטור.‬
‫בואו נאיץ בצוות המכטרוניקה.‬ ‫-כן.‬
‫דוקטור, רוצה ללכת לקחת סוללות?‬
‫בטח.‬ ‫-אני חייבת להגיע לביה"ס.‬
‫תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות.‬
‫ביי.‬ ‫-תודה.‬
‫מה יש?‬
‫את יודעת שאני אוהב לראות אותך זורחת, נכון?‬
‫אבל זה די מבאס.‬
‫זה כאילו…‬
‫כל הדבר הזה היה המצאה שלך‬ ‫ואני רק העוזר שלך, את מבינה?‬
‫הקטור, אולי זה מה שהם חושבים,‬ ‫אבל זה לא באמת משנה.‬
‫כל זה,‬
‫זה אתה ואני.‬
‫אני יודע.‬
‫נורה!‬
‫השער עומד להיסגר.‬
‫אני מקווה שהמהנדסים לא יתעכבו עם החוסמים.‬
‫החבר'ה של המכטרוניקה הם חנונים לגמרי.‬ ‫הם יספקו אותם היום או מחר.‬
‫אני מקווה.‬
‫מה דעתך עליו?‬
‫בשביל מה?‬
‫תראי, הם קופצים ככה.‬
‫אם הוא לא מוצא חן בעינייך, את מחליקה לבא.‬
‫ואז, לבא, לבא, וכן הלאה.‬
‫זה מגניב.‬
‫ככה אנשים מתחתנים עכשיו?‬
‫לא מתחתנים, לא.‬
‫מה רע בחתונה?‬
‫ויתור על הקריירה ועל המטרות הפיננסיות שלך‬ ‫בשביל מישהו אחר, למשל?‬
‫או אחרים, אם יש לך ילדים.‬
‫בסדר, אבל לנישואים יש גם צד חיובי.‬
‫חברות, ביטחון, יציבות.‬
‫בנוסף, נישואים באים עם…‬
‫עם את יודעת מה.‬
‫בטח, אבל זה מגיע גם בלי נישואים, דודה.‬
‫כן, זאת אומרת…‬
‫זה אפשרי, בטח, אבל לא…‬
‫תאמיני לי, זה בהחלט אפשרי.‬
‫ילדה. למה?‬
‫את בחורה הגונה.‬
‫את מרכיבה משקפיים.‬
‫דודה, תראי, התפיסות האלה השתנו.‬
‫את יכולה להתחיל לשחרר את זה.‬
‫חוץ מזה, אנשים לא מזדיינים‬ ‫רק כדי להיכנס להיריון, דודה.‬
‫זה גם בשביל הכיף.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫טוב…‬
‫זה מגניב.‬
‫אני אשאל אותך משהו.‬
‫את חייבת לענות בכנות ובמהירות.‬
‫בסדר.‬
‫את מאוננת, דודה?‬
‫מה?‬ ‫-מהר.‬
‫מהר, עכשיו.‬ ‫-איזו מין שאלה זאת?‬
‫בבקשה.‬ ‫-קדימה!‬
‫מה? צמחו לך שיערות על הידיים או משהו?‬ ‫-אלונדרה!‬
‫לא!‬ ‫-דודה…‬
‫זה לא נושא שאת צריכה לשאול עליו…‬
‫את לא מסוגלת לדבר על זה אפילו!‬ ‫-לא, טוב… לא!‬
‫לא, גברתי הצעירה.‬
‫לא.‬
‫אני לוקחת אותך לחנות סקס.‬
‫בחיי.‬
‫נורה, ניסית את מברשת השיניים החשמלית?‬
‫זה הדבר האהוב עליי ב…‬
‫נורה, היופי שלך הוא…‬
‫כמו פיזור הצבעים משבירת…‬
‫לא, הוא כמו הקריסה הפנימית של קוואזר ש…‬
‫הקטור.‬
‫זה מוצא חן בעיניך, או לא?‬
‫אני מת על זה.‬
‫רגע.‬
‫תראה מה קניתי.‬
‫קנית קונדומים.‬
‫לא סתם קונדומים.‬
‫הקונדומים האלה מגיעים עם טבעת רוטטת.‬
‫זה ויברטור אלחוטי נייד.‬
‫ואני מתה על זה.‬
‫ספריי השהיה לגב…‬
‫- השהיטרון - ספריי השהיה לגבר -‬
‫למה קנית ספריי השהיה לגבר, נורה?‬
‫מה זאת אומרת, הקטור?‬
‫אלונדרה ראתה שקנית את כל זה?‬
‫כן.‬
‫היא זו שלקחה אותי לחנות הסקס.‬
‫הלכת לבית בושת?‬
‫בית בושת?‬
‫לא.‬
‫זו חנות.‬
‫שם גם קניתי את זה בשבילך.‬
‫ולמה את מדברת על חיי המין שלנו‬ ‫עם אנשים אחרים?‬
‫מה שלומך, נורה?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫בסדר,‬
‫נראה לי.‬
‫מה דעתך על הזמנים האלה?‬
‫יש התקדמות מדעית מדהימה.‬
‫טכנולוגיה ברמה גבוהה.‬
‫מעולם לא דמיינתי…‬ ‫-בואי נשב.‬
‫לא ביקשתי את דעתך בתור מדענית.‬
‫אני רוצה לדעת מה את מרגישה בתור אישה.‬
‫התרגלתי כל כך למקום שבו היינו‬ ‫שקשה לי להבין את החדש.‬
‫כן, זה בטח קשה.‬
‫אבל אלה זמנים טובים יותר‬ ‫להיות אישה מאשר בשנות ה-60.‬
‫אפילו יותר בשביל מדענית.‬
‫ותראי, הראש שלך פעיל כל כך,‬ ‫חד כל כך, עסוק כל כך, שחשבתי…‬
‫שיהיה נהדר אם תצטרפי לכנס מחר.‬
‫כנס?‬
‫לא אמרנו שנשמור על סודיות מוחלטת‬ ‫בנוגע לכל עניין המסע בזמן?‬
‫לא חייבים להגיד מאיפה באת.‬
‫אני רק רוצה שתשתפי את המחקר שלך.‬
‫תני לנו את מתנת האינטלקט המדהים שלך.‬
‫זה יהיה כבוד גדול.‬
‫אני אשאל את הקטור אם הוא רוצה להרצות.‬
‫לא. במקרה הספציפי הזה,‬
‫אנחנו מבקשים רק את השתתפותך,‬ ‫לא את של הקטור.‬
‫זה כנס שנערך כחלק מאם-8.‬
‫שמונה בבוקר נשמע מוקדם, בקושי יבואו אנשים.‬
‫לא, נורה, שמונה במרץ.‬
‫יום האישה הבין-לאומי.‬
‫יש כזה דבר יום האישה הבין-לאומי?‬
‫עכשיו יש.‬
‫טוב…‬
‫טוב, כן…‬
‫אבל מה אוכל לומר לנשים, חוליה? אני…‬
‫אני הקול של העבר, פשוטו כמשמעו.‬
‫לא, נורה.‬
‫באופן שקשה להסביר ולהבין,‬
‫את הקול של העתיד.‬
‫פגשתי את חוליה באוניברסיטה.‬
‫היא סיפרה לי על כנס.‬
‫כנס?‬
‫לדבר בו על ההמצאה הסודית ביותר שלנו?‬
‫לא.‬
‫לדבר על התיאוריה שלנו.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי. אני בחוץ.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫היא הזמינה רק אותי.‬
‫רק אותך?‬
‫היא אומרת שהפקולטה מארגנת אותו כחלק מאם-8.‬
‫יום האישה הבין-לאומי.‬
‫יום האישה הבין-לאומי?‬
‫ומתי יום הגבר הבין-לאומי?‬
‫אלונדרה אומרת שכל שאר הימים‬ ‫הם יום הגבר הבין-לאומי.‬
‫נורה, לא שמת לב?‬
‫מבחינתם, אני רק העוזר שלך.‬
‫לא, מעולם לא אמרתי דבר כזה.‬
‫מאיפה אני אדע מה זה? לא אישרו לי עוזרת.‬
‫לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫אבל כאן ועכשיו, את לא עומדת לצידי.‬
‫עומדת לצידך?‬
‫אם זה מפריע לך כל כך, דבר עם חוליה‬ ‫ותבקש ממנה לצרף אותך לכנס.‬
‫כמו שאני עשיתי בימינו.‬
‫זו בדיוק הנקודה שלי, נורה.‬
‫מה שאנשים רואים כאן…‬
‫הוא שונה.‬
‫העיניים שלהם רואות דברים אחרים, מבינה?‬
‫אולי יהיה בסדר‬ ‫גם לנסות לראות את הדברים האלה.‬
‫ברור שתגידי את זה.‬
‫את משוחדת, כי המצב הזה מועיל לך.‬
‫זו תהיה טעות לתת לעיניים שלנו להתרגל לזה,‬
‫כי כשנחזור לשנות ה-60,‬
‫לא נראה דברים בבהירות יותר.‬
‫הקטור, היום יותר מתמיד,‬
‫אני רואה הכול בבהירות מוחלטת.‬
‫צהריים טובים.‬
‫אני מודה לפקולטה למדעים‬ ‫על הכבוד לפתוח את הפורום הזה,‬
‫מדעניות מחוללות שינוי בפיזיקה,‬
‫לציון יום האישה הבין-לאומי.‬
‫ההרצאה הראשונה תינתן‬ ‫על ידי ד"ר נורה סרוונטס,‬
‫שמגיעה מרחוק כדי לשתף במחקר החשוב שלה.‬
‫תודה, דוקטור.‬
‫- פורום אם-8‬ ‫מדעניות מחוללות שינוי בפיזיקה -‬
‫רק משהו קצר.‬
‫כמה מילים, חוליה, בבקשה.‬
‫למה הוא עושה את זה?‬
‫צהריים טובים לכולם.‬
‫אני רוצה להציע רעיון‬ ‫לכבוד יום האישה הבין-לאומי.‬
‫"היי אדיבה,‬
‫"אך לא מרצה.‬
‫"היי מכובדת, אך לא גאוותנית.‬
‫"צחקי, אך לא בקול רם.‬
‫"הביטי, אך בצניעות.‬
‫"היי עדינה, אך לא צייתנית.‬
‫"היי שמחה, אך לא קלת דעת.‬
‫"דברי, אך באיפוק.‬
‫"היי אישה,‬
‫"לא בובה."‬
‫ברכותיי, גבירותיי הקטנות.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫השנים והזמן אינם חולפים מבלי להותיר עקבות.‬
‫כשהפקולטה לפיזיקה נוסדה ב-38' בערך,‬ ‫האודיטוריום הזה בכלל לא היה קיים.‬
‫היכן שפעם עמדו עצי הסיגלון,‬ ‫עתה יש חדר כושר.‬
‫ויום אחד, אולי גם המקום הזה יחדל מלהתקיים.‬
‫הכול משתנה כל הזמן‬ ‫והמדע אינו יוצא מן הכלל.‬
‫זו הקדמה טובה לתיאוריה‬
‫שהעסיקה אותי ב-15 השנים האחרונות.‬
‫שלושה תיקונים למשוואות השדה של איינשטיין,‬
‫בשיתוף פעולה עם הקולגה שלי, בעלי,‬
‫ד"ר הקטור אסקיבל.‬
‫יחד גילינו, הבנו‬
‫שבעשורים האחרונים‬ ‫אנחנו, הפיזיקאים, התעלמנו‬
‫מארבע בעיות עיקריות‬ ‫במשוואות השדה של איינשטיין.‬
‫ספרי להם על פליטת הטכיונים.‬
‫מה?‬
‫אם לא תסבירי את פליטת הטכיונים,‬ ‫הם לא יבינו כלום, נורה.‬
‫כן.‬
‫כל זה קשור‬ ‫למה שאנחנו מכנים פליטת טכיונים, אשר…‬
‫ברשותה של הדוקטור,‬ ‫אני רוצה להסביר במהירות מה הם טכיונים.‬
‫מדובר בחלקיק בעל יכולת יוצאת דופן‬
‫לנסוע במהירות האור או אפילו מהר ממנה.‬
‫כן, בדיוק מה שהתכוונתי להסביר.‬
‫למה שלא תיתני לי לעזור?‬
‫אני יכול להסביר. אפשר?‬
‫הקטור, אתה מקדים את מה שאני עומדת להגיד.‬
‫כן, אבל אני המומחה לטכיונים, נורה.‬
‫אם אני לא אסביר את זה, אף אחד לא יבין.‬
‫הקטור, אני לא צריכה את עזרתך.‬
‫בבקשה!‬
‫הוא הורס הכול.‬
‫נשים, נכון?‬
‫נשים.‬
‫אם מדברים על נשים,‬
‫אני, בתור מדענית,‬
‫רוצה להקדיש רגע‬ ‫כדי להודות לרקטורית, ד"ר חוליה ויאלבה,‬
‫על שהזמנת אותי לתת את ההרצאה הזאת.‬
‫קולגה.‬
‫שלום, אני פרופסור קוסיו. נעים מאוד.‬
‫ד"ר אסקיבל. הקטור.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫אל תגיד לי שהעיפו אותך משם.‬ ‫-ודאי שלא.‬
‫אני מבין לגמרי.‬
‫טוב, אולי.‬
‫לכולנו נמאס מהמיזאנדריה של הרקטורית.‬
‫זאת אומרת, תראה. למה השם שלך לא מופיע כאן?‬
‫מה עם התמונה שלך?‬
‫זה פשוט לא הוגן.‬
‫זה שגוי. למה הן לא יכולות לתת לך קרדיט?‬
‫זה כבר לא משנה.‬
‫מה אתה עושה? אסור לעשן כאן.‬
‫אה, נכון.‬
‫אנחנו יוצאים לשתות בירה. רוצה לבוא?‬
‫קדימה.‬
‫כך האפשרות למסע בזמן נפתחת.‬
‫תודה, צהריים טובים.‬
‫בראבו!‬
‫דוקטור, ברכותיי.‬
‫תודה רבה.‬
‫דודה, זה היה מרגש כל כך.‬
‫לא ממש הבנתי, אבל ברור שאת שולטת בנושא.‬
‫גם אני לא הבנתי עד הסוף מה קרה שם, אבל…‬
‫איפה הקטור?‬
‫מה אתה שר, דוק?‬ ‫-החדש של דורקל.‬
‫אלה חדשות ישנות.‬
‫אתם יודעים מה אני חושב?‬
‫פעם דברים היו…‬
‫בסדר גמור.‬
‫נכון?‬
‫הכול היה כמו שצריך.‬
‫שלא תבינו לא נכון.‬
‫אני בעד עוד הזדמנויות לנשים.‬
‫שוויון הזדמנויות, בוודאי.‬
‫מה שאני לא מסכים איתו זה איך שעכשיו‬ ‫מתייחסים אלינו כאילו אנחנו השטן בהתגלמותו.‬
‫לגמרי.‬ ‫-אי אפשר לגעת בהן אפילו.‬
‫עכשיו אנחנו אמורים להרגיש אשמה ובושה‬
‫אם אנחנו רק נותנים להן מחמאה.‬
‫השטן, בן אדם.‬
‫דברי חוכמה מאת ד"ר אסקיבל.‬
‫לגמרי.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיים, דוקטור.‬
‫ההרצאה הייתה מדהימה.‬
‫שכנעת את הקשים ביותר.‬
‫את התובעניים ביותר.‬
‫תודה רבה, חוליה.‬
‫רציתי לספר לך.‬
‫הפקולטה עומדת לשנות‬ ‫את הנהלת המחלקה לפיזיקה.‬
‫אז אנחנו רוצים להציע‬ ‫שתיכנסי למעין תקופת עדכון.‬
‫תכירי את השינויים שהאוניברסיטה עברה,‬
‫ואז, ברגע המתאים, נציע את שמך‬
‫כראשת המחלקה לפיזיקה בפקולטה למדעים.‬
‫אלוהים.‬
‫את נחוצה פה מאוד.‬
‫בבקשה.‬
‫תישארי איתנו.‬
‫את שוקלת את זה.‬
‫את חושבת שיש לך יותר מה לתרום לעולם היום?‬
‫או שלעולם היום יש הרבה יותר מה להציע לך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה שאני כן יודעת‬ ‫זה שאני צריכה לחזור בשביל אחותי.‬
‫אני צריכה למנוע את התאונה.‬
‫נורה,‬
‫המוות של אימא שלי לא היה באשמתך.‬
‫אולי המצב היה שונה אם היית שם.‬
‫אולי, או אולי לא.‬
‫היא הייתה יכולה למות למחרת מכל סיבה אחרת.‬
‫את לא חייבת שום דבר לאף אחד.‬
‫אנשים פשוט מתים, נורה.‬
‫את תלמדי את זה עם הזמן.‬
‫השלמתי עם מותה של אימי לפני שנים.‬
‫גם אלונדרה.‬
‫אנחנו שלמות עם הסיפור שלנו.‬
‫איפה היית?‬
‫למה לא ענית לטלפון הנייד שלך?‬
‫לא שמעתי אותו.‬
‫ההרצאה הייתה הצלחה.‬
‫למקרה שזה מעניין אותך.‬
‫איך דברים שאת עושה לא יהיו הצלחה?‬ ‫את אישה מצליחה ב-2025, נכון?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שלא מגיע לי להצליח?‬ ‫-בטח שכן.‬
‫ברור שאת ראויה לדברים טובים.‬
‫אבל כרגע,‬
‫את מבולבלת לגמרי, נורה.‬
‫כל מחיאות הכפיים שאת מקבלת, דוקטור.‬
‫נכון?‬ ‫-לא, זה לא העניין.‬
‫לא.‬
‫מה שקרה זה…‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה שקורה זה שאני מזדיין מפה עם המכונה שלי.‬
‫המכונה שלך?‬ ‫-המכונה שלי!‬
‫שלי.‬
‫מי מאיתנו אמר, "פתרתי את פרדוקס הזמן"?‬
‫מה שהיה חסר משמעות‬
‫ללא ההקשר של המחקר שלי על משוואות שדה.‬
‫מה? המחקר שפרסמת‬ ‫אחרי שאני הכרתי לך את ד"ר ארסמו?‬
‫אז הכול בזכותך?‬
‫אתה בטח נלהב,‬
‫גאה כל כך להיות חלק מהחבורה העליזה שלכם…‬ ‫של שוביניסטים בינוניים.‬
‫אני לא יכול לחכות לחזור‬
‫כדי שאוכל לחזור למועדון שלי‬ ‫של שוביניסטים בינוניים כמוני.‬
‫אם כבר נמאס לך,‬
‫מהעבודה המשותפת שלנו,‬
‫מאיתנו,‬
‫לא נותר לנו מה לעשות!‬
‫אתה תלך. אני אישאר.‬
‫בסדר גמור.‬
‫החוסמים בדיוק הגיעו.‬
‫אנחנו כמעט מוכנים לחזור הביתה.‬
‫למה אמרת את הדברים האלה?‬
‫אילו דברים?‬
‫את זה. הדברים האלה.‬
‫עכשיו מתייחסים אלינו‬ ‫כאילו אנחנו השטן בהתגלמותו.‬
‫כבי את זה.‬
‫אני יודע בדיוק מה אמרתי. כבי את זה.‬
‫הייתי שם.‬
‫אתה באמת מאמין בזה?‬
‫כן, נורה.‬
‫אז מה?‬
‫כל מה ששם, כל מה שאמרתי בזמני,‬
‫זה מה שהפך אותי לאדם טוב.‬
‫אמרת בעצמך.‬
‫עכשיו העיניים שלהם רואות אחרת.‬ ‫האוזניים שלהם שומעות אחרת.‬
‫ואת?‬
‫את מאמינה בזה, נכון?‬
‫את חושבת שאני שוביניסט?‬
‫מיזוגן? באמת?‬
‫טורף?‬
‫אני לא.‬ ‫-את לא?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫נורה, את מכירה אותי.‬
‫את מכירה אותי.‬ ‫את יודעת שבתקופתי הייתי אדם טוב.‬
‫הייתי ג'נטלמן, מקסים, מכבד, אוהב, אכפתי.‬
‫אלה לא בדיוק הדברים שגרמו לך להתאהב בי?‬
‫כן.‬
‫זה מה שגרם לי להתאהב בך.‬
‫אבל עכשיו…‬
‫שנינו קורבנות של ימינו.‬
‫השער עומד להיסגר, נורה.‬
‫סלחי לי.‬
‫טעיתי.‬
‫בואי נלך הביתה עכשיו.‬
‫אני לא רוצה לעזוב, הקטור.‬
‫נורה.‬
‫התגובות שליליות מאוד.‬
‫באוניברסיטה הזאת,‬
‫יש לנו מחויבות לדחות‬ ‫כל שפה סקסיסטית או פטריארכלית.‬
‫אני אומר משהו להגנתו של הקטור.‬
‫ההתבטאויות המצערות שלו‬ ‫לא נועדו לפגוע באף אחד.‬
‫הוא פשוט גדל בתקופה אחרת.‬
‫בימינו, חוליה. את יודעת את זה.‬
‫כן.‬
‫אני יודעת את זה, כי אני יודעת מאיפה באתם.‬
‫אבל אנשים לא.‬
‫הזמנים האלה…‬
‫הם שינו אותנו.‬
‫אנחנו כבר לא אותו הדבר.‬
‫נתראה אחר כך, בסדר? דודה!‬
‫היי, מתוקה.‬ ‫-היי.‬
‫חשבתי עליכם.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב…‬
‫אני חושבת שעכשיו אני מתאימה יותר‬ ‫לחיות בזמן הזה, נכון?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זה כמו שאמרת.‬
‫נישואים הם מעין‬
‫קונספט מיושן עכשיו.‬
‫אני… באמת אמרתי את זה,‬
‫אבל זה לא אומר שהם חייבים להיות‬ ‫בשבילך ובשביל הקטור, דודה.‬
‫במשך שנים רבות,‬
‫הייתי מאושרת עם הקטור.‬
‫מאושרת מאוד.‬
‫כן. כמובן.‬
‫אני בטוחה שבזמנו הקטור היה בחור נהדר.‬
‫יותר מזה.‬
‫הקטור הוא אהבת חיי.‬
‫אוי, לא.‬
‫לא.‬
‫- נורה -‬
‫לא, הקטור.‬
‫אהובתי, הקדשנו את חיינו‬ ‫לניסיון להבין את הזמן.‬
‫חשבנו שאנחנו סוף-סוף שולטים בזה הפעם,‬
‫אבל הזמנים שלנו עבדו לרעתנו.‬
‫יחד לא רק אתגרנו את המדע,‬
‫אתגרנו את סיפור האהבה שלנו.‬
‫ושום דבר לא יוכל למחוק‬ ‫את מה שאת ואני בנינו.‬
‫עכשיו אני רואה שאת חופשייה.‬
‫פורחת בזמנים האלה ששייכים לך.‬
‫את נועדת לגדולות, יותר ממה שיכולת לדמיין.‬
‫וזו הסיבה, על אף שזה כואב מאוד,‬
‫שלא אוכל להרשות לאיש הזה מהעבר‬ ‫להפוך למכשול בחייך.‬
‫להתראות, נורה.‬
‫נורה.‬
‫אשא אותך בליבי בכל "אני אוהב אותך".‬
‫בכל שיר שרקדנו לצלילו.‬
‫בכל פעם שאמרת לי‬ ‫לשתוק כדי שנוכל להתנשק.‬
‫שלך לנצח, הקטור.‬
‫מה קרה?‬
‫את בסדר?‬
‫הקטור איננו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מסה מדומה היא מושג תיאורטי‬ ‫במתמטיקה ובפיזיקה‬
‫והיא מתקבלת מהשורש הריבועי‬ ‫של חלקיק בעל מסה שלילית.‬
‫מסה מדומה קשורה לטכיונים.‬
‫אך מה הם טכיונים?‬
‫הם חלקיקים שנעים…‬
‫חכה בחוץ, בבקשה.‬
‫איפה המכונה?‬
‫הוא לקח אותה?‬
‫השער כבר סגור, חוליה.‬
‫אני חייבת לחכות 30 שנה.‬
‫אני לא יודעת מה אני אעשה.‬
‫נורה.‬
‫את היית ההשראה של חיי.‬
‫והוא היה שלך.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫זה הרגע שלך.‬
‫את חייבת לחיות אותו.‬
‫אם היית צריכה לסכם את זה במשפט אחד,‬ ‫ד"ר סרוונטס, מה הוא היה?‬
‫- פיזיקת הקוונטים תשנה את מושג הזמן -‬
‫שהזמן הוא פשוט אנחנו.‬
‫- נורה סרוואנטס - פיזיקאית קוונטימטיבית -‬
‫פרס המדע הלאומי מוענק לד"ר נורה סרוונטס.‬
‫- הכי משפיעה בעולם -‬
‫- נשים מובילות במדע -‬
‫לקרוא לך אשת השנה זה לא מספיק.‬
‫אשת העשור. אפילו המאה.‬
‫- אין-אנאלוג'יק - תובנות על קוונטים -‬
‫סרוונטס השאירה לנו את המתווה‬ ‫למהפכה מדעית אמיתית.‬
‫ועכשיו יש לנו את פרדוקס סרוונטס…‬
‫הייתה לי אהבה גדולה,‬ ‫אבל חיינו בזמנים שונים.‬
‫- 1996 - מקסיקו סיטי -‬
‫נורה.‬
‫נורה, מה עשית?‬
‫הלכתי בעקבות הלב שלי.‬
‫הפקתי את המיטב מאותן שנים.‬
‫חייתי את חיי, וכשהגיע הזמן,‬
‫בניתי מכונה משלי…‬
‫כדי שאוכל למצוא אותך,‬
‫ולבלות את שארית חיי איתך.‬
‫אניקל.‬
‫אוהבוהריום.‬
‫אוטכנציום.‬
‫ואני אוהב אותך.‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬