1966 MEXICO CITY
Co je to červí díra?
Je to vlastně takový krátkodobý portál.
Umožňuje nám spojit dva body v časoprostoru
a skočit z bodu A do bodu B.
Abychom jím prošli, musíme generovat částice,
které cestují mnohem rychleji než rychlostí světla.
Těmto částicím se říká tachyony.
Existuje teorie, že červí díry se tvoří každých 30 let,
a to díky specifickému postavení planet vůči Zemi
a zbytku sluneční soustavy.
A teď to nejlepší?
Díky této teorii se otevírá možnost
cestování časem.
V NAŠICH ČASECH
To je pro dnešek vše. Uvidíme se zítra.
A pamatujte, mějte otevřenou mysl.
Paní doktorko, přemýšlela jste nad tím?
Mohla bych vám dělat asistentku.
Já… Nevím, Julie.
Všichni ostatní profesoři mají asistenty.
Musím vám být nablízku.
Všechno, co děláte, je úžasné.
Stejně jako všechno, čeho jste na kampusu dosáhla.
Zjistím to, ano?
Díky.
Dobrý den.
Ahoj, Berto.
NÁRODNÍ FESTIVAL UMĚNÍ MEXIKO – 1966
- Ahoj, Sandro. - Ahoj.
Prý už dorazila sovětská zásilka?
To ví doktor Quijano, Noro.
Ale jestli se tu staví tvůj manžel, asi to řeknou nejdřív jemu.
Doktorko, jsem na odchodu, ale potřebujete něco?
Prý už dorazila sovětská zásilka.
Předpokládám, že i mé transduktory.
Ano, omlouvám se.
Zapomněl jsem to říct doktoru Esquivelovi.
Ale jsou tam.
Ale doktor Esquivel si je nevyžádal. To já.
A další věc, chtěla bych svou asistentku.
- Mám dobrovolnici. - Asistentku?
Tak hele, zlatíčko.
Už máte to, co jste pořád chtěla.
Svou třídu.
Asistentku probereme později, ano?
Omluvte mě, drahoušku.
Luz Maríe?
Luz Maríe!
VYROBENO V SSSR
NEPOVOLANÝM VSTUP ZAKÁZÁN
Dál si pustíme něco romantického.
Píseň, která už stoupá v žebříčcích
a bezpochyby dnes roztančí spoustu srdcí.
Máš to.
Je to tady.
Jdeme na to.
Funguje to.
Portál je otevřený, Héctore.
Do toho.
No tak!
Ano.
- Zkusíme to? - Zkusíme to.
Ne.
Ale proč? Ani se nezačal točit.
Budeme potřebovat větší rozpočet.
Máš plán, jak ho získáme?
Pozval jsem k nám dnes na večeři doktora Carrasca.
Proč? Mohli jsme se sejít u něj v kanceláři.
Já vím, ale přišel mě vyslýchat, jak využíváme to financování.
Nemůžu ho vystát.
Já vím. Já taky ne.
Pojď sem.
Ale musíme mu trochu podlézat, abychom dostali další peníze.
Jsme tak blízko, Noro.
Už to skoro máme.
Zmlkni a polib mě.
Vidělas to, lásko?
Mexico City zahajuje projekt metra.
- Vážně? - Za rok by se mělo začít stavět.
Teď se chtějí předvést.
Konečně slušná veřejná doprava, je to tu šílenství.
Budoucnost přichází.
Héctore?
Co řekneme Carrascovi?
To, co jsme dělali, ne?
To ano, ale tentokrát mu musíme něco ukázat.
Ne, na to ještě nejsme připraveni, Noro.
- Zlato! - Zlato!
- Ráda tě vidím. - Ahoj.
Ahoj, Héctore.
Co se tak tváříš?
Napovím ti.
Začíná to na „T“
a končí za devět měsíců.
Gratuluju.
- Gratuluju, švagrová. - Díky, Héctore.
Když jste nechtěli děti, budou z vás tetička a strýček.
A budeme ti nejlepší.
- Co říkal Vicente? - Ještě jsem mu to neřekla.
- Víte to jako první. - Bude nadšený.
Přijďte na večeři, ať vidíte, jak se tváří, až mu to řeknu.
- Ano? - Dneska nemůžeme.
Na večeři přijde Carrasco.
Kvůli vašemu supertajnému projektu?
- Ano… - No tak, pověz mi o tom!
Víš, že nemůžeme. Univerzitní pravidla.
Ach jo.
Už vím.
Zítra si dáme večeři
a já ti upeču ten jablečný koláč, který tak miluješ.
Sestřičko,
budeš nejlepší máma na světě.
To je nádhera.
Dobře, už půjdu.
- Ahoj, Héctore. - Ahoj.
- Ahojky. - Ahoj, zlato.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Na vědu.
- Co víno? Chutná vám? - Moc dobré.
Co vy na to, že studenti chtějí odstranit sochu bývalého prezidenta Alemána?
Prosím vás!
Jen když ji vyhodí do vzduchu.
Nuže, přejdeme k věci?
Takže, doktore, jaký je stav vašeho výzkumu?
No…
Doktore, roky jsem se vás zastával,
ale univerzita do tohoto výzkumu investovala jmění.
- Jistě. - Pomozte mi.
Dejte mi něco.
Ano, doktore. Toho si samozřejmě vážím.
Řeknu vám to upřímně.
- Potřebujeme víc času a financí… - Ne.
Chcete, abych dostal infarkt?
- Vůbec ne, já… - Máme teorii.
Ne, slečinko, to ne.
Univerzita vám nedala ty peníze, abyste přišli s nějakou teorií.
Potřebuju jasný popis vaší práce.
Kam se ty peníze poděly?
Chápu, ale potřebujeme ještě dva týdny.
To ne. To nepřipadá v úvahu.
Potřebuju výsledky. Čelím velkému tlaku.
Až vám ukážeme, co máme, budete mít to, co potřebujete…
Proslavíte Mexiko.
Vy, univerzita, my.
Tohle změní dějiny vědy, fyziky.
Tohle… změní dějiny lidstva.
Ano…
Jednou jsem měl tu čest poznat Kennedyho, když byl na návštěvě se ženou.
Když jsem je spolu sledoval, pochopil jsem tajemství jejich úspěchu.
On se stará o důležité věci.
Ona se stará o kamery.
A každý má svou roli.
Pokud máte všechny správné kousky, ale nejsou na správném místě,
nic nesedí.
To je ono, Héctore.
To je ono.
Je v pořádku?
To je ono.
Jelikož jste mi nepředložili žádné výsledky,
nezbývá mi než informovat radu, že výzkum bude ukončen.
Doktore, jde o roky práce. Prosím.
Doktore, něco vám ukážeme hned zítra.
Tak dobrá. Hezký večer a děkuji za večeři, doktore Esquivele.
Vaše žena dělá vynikající buñuelos.
- Že ano? - Díky.
Pozdravujte paní Eréndiru. Pak jí nějaké pošlu.
Hezký večer.
- Doprovoď pana doktora. - Ano.
Děkujeme.
Héctore, máme řešení.
Jaké řešení?
Ten otravný Carrasco nám ho dal.
Máme správné kousky, ale na špatném místě.
Jak souvisí nefunkční stroj s vodou v záchodě?
Coriolisův efekt.
Když spláchnu záchod na jižní polokouli,
voda teče jedním směrem,
ale na severní polokouli se splachuje…
Stroj se musí točit opačným směrem.
Podej mi šroubovák.
Co má Carrasco za problém?
Je to idiot.
Dej mi ten křížový.
Ano, je to idiot, ale ty mu nic neřekneš.
Mám se s ním hádat?
Nepopleť karty, ano?
Nemáš se s ním hádat. Jenom se za mě postavit.
A karty nepopletu.
Tahle přijde sem.
Tahle sem.
A je to…
připraveno.
Vložit transduktor.
Héctore, portál je pořád otevřený.
A stroj běží.
Noro.
Poletíme?
- Dobrá. - Poletíme.
Dveře.
Héctore.
Poletíme do minulosti, nebo do budoucnosti?
Do budoucnosti.
Jak daleko?
Maximálně patnáct minut.
Patnáct minut.
Turbíny.
Turbíny aktivovány.
Kyslík.
Kyslík zapnutý.
Proud.
Na 100 %.
Tachyony.
TACHYONY
Generují se.
Hodnota gaussmetru?
Gaussmetr na zelené.
Připraveno.
Noro.
Jsi vážně génius.
Já nechci odejít, Héctore.
No tak.
My se vrátíme.
To je vážně budoucnost.
Ne, teto, nepřišly samy. Přišly společně.
Tohle…
jsme my dva.
Jsi v pořádku?
- Myslím, že ano. - Ano?
A ty?
Točí se mi hlava.
Necítíš brnění po celém těle?
- Ano. - Vážně?
To je něco.
Noro, kde to jsme?
Proč…?
Proč nejsme v laboratoři?
Počkej.
Co…?
- Ne. - Co se děje?
Ne!
- Počkat, udělala jsi něco? - Ne…
Nemáme proud.
Noro, transduktor.
Spálil se.
To snad ne. To ne…
Rozhodně jsme doletěli dál než patnáct minut.
Univerzita by měla…
být někde poblíž…
Nebo pár kilometrů odsud.
To záleží na…
na tom, jak daleko jsme doletěli… do budoucnosti.
Héctore…
Udělali jsme chybu ve výpočtu rychlosti tachyonů.
Cestovali jsme…
v čase.
Dokázali jsme to, zlato. Dokázali jsme to.
- Ano! - Noro, dokázali jsme to.
Co budeme dělat?
Nejdřív…
Potřebujeme nový transduktor.
A musíme analyzovat výpočty a najít chybu.
Najdeme univerzitu.
Najdeme ji. Ano.
VOLTE RUTH CHEREMOVOU
VAŠE KANDIDÁTKA – BUDOUCNOST JE TADY!
Takže…
To je obchod s potravinami?
Mnohem modernější, ne?
Héctore, jak daleko do budoucnosti jsme cestovali?
To nevím. Tak pojď.
Dobrý večer.
Promiňte, slečno?
Slečno?
Ona nás neslyší.
- Třeba má nějakou nemoc. - Ano, má ty…
Jakou příchuť?
- Promiňte? - Jo, ty kondomy mají různé příchutě.
- Máme i vroubkované. - Ne.
Kond…? Ne.
To bych před dvěma dámami žádat nemohl.
Jasně, to ne.
Počkat… Příchutě?
Máme třešňové, ananasové. Vloni začali vyrábět borůvkové.
Podívej, Noro.
VYŠŠÍ INFLACE V 2. POLOVINĚ ROKU 2025
Cestovali jsme…
Padesát devět let do budoucnosti.
Promiňte.
Nevíte náhodou, jak se dostaneme na Mexickou národní autonomní univerzitu?
- Na UNAM? - Ano.
Přijeli jste autem?
Ne tak docela.
Nejjednodušší to máte metrem.
Jděte dozadu, pak doleva a o dva bloky dál je stanice.
- Metrem. - Jo.
To chci vidět.
Hezký večer. Děkujeme.
Nashle.
VÝCHOD
Co je to za přístroje?
Mají je všichni.
Možná…
Nevím, ale vypadají zhypnotizovaně, ne?
Ano.
Promiňte, poradíte nám, jak se dostaneme na UNAM?
- Ještě dvě zastávky. - Pak přestupte na zelenou.
- Díky. - Ještě dvě, pak na zelenou.
Neuvěřitelné.
Už jede.
Héctore!
Noro.
Kde je prezident Alemán?
Já to říkal.
- Všechno je jako dřív. - Ano.
Trochu vybledlé, ale jinak ano.
Pokud je všechno při starém, sklad by měl být otevřený.
V to doufejme.
Héctore.
Co to je?
No… asi studenti, ne?
To ano, ale „Smrt patriarchátu“?
A odkud?
Jak to mám vědět, doktorko? Jdeme.
- Jde to? Ano? - Počkej.
Tak.
Jdi dovnitř.
SEMINÁŘ JAK VYTVÁŘET PODCAST
Héctore, tohle už není sklad fyziky.
Nepochybně.
Vypadá to na oddělení architektury.
Jak ten transduktor najdeme?
To nevím, možná… nahoře.
„Zákaz kouření“?
Co mají proti kouření?
- Dámo. - Héctore…
- Dejte to zpátky. - Dobrý večer.
- Dobrý večer.
Co tady děláte?
Nic jsme neukradli, strážníku.
Protože jste nemohli.
Řekni jim, že hledáme sklad fyziky.
Hledáme… Tak dobrá.
Strážníku, pravda je taková, že tady pracujeme.
Já jsem doktor Esquivel, tohle je doktorka Cervantesová.
Vezměte nás k rektorovi. Moc dobře nás zná.
- Jo. - „Rektor“.
„Doktoři.“
To určitě.
Pracujete pro univerzitu, ale máte jenom státní průkazy.
Z roku 1966.
Roztomilá kravata jako Chiquidrácula.
- Chiqui-co? - Nepamatujete si Chiquilladas?
Co je to Chiquilladas?
Ježíši… Jste snad z jiné planety?
Jsme z roku 1966.
Náš stroj času se porouchal
a přivedl nás sem, do roku 2025, omylem.
Potřebujeme jen nový transduktor,
vše zkontrolovat, a vrátit se do naší doby. Nic víc.
Posaďte se, mladíku.
Požádej o toxikologické vyšetření.
- Toxikologické? - Toxikologie?
- Nebereme drogy. - Sedněte si.
Dobrý den, madam.
Dobrý den.
Můžete jít.
Dobrý den.
- Omluvte nás. - Vy taky. Počkejte venku.
Já to věděla.
Věděla jsem to.
Vy dva
jste prošli červí dírou.
- Ano. - Neuvěřitelné.
Ano, přesně…
Promiňte, ale…
Kdo vlastně jste?
Julia Villalbaová.
Byl jsem vaše studentka.
Teď jsem rektorka téhle univerzity.
- Moje studentka! Julie? - Ano.
- Holčičko! - Ano.
Rektorka?
Julie.
Vždycky jsem věděla, že dojdeš hodně daleko, Julie.
Možná ne tak daleko jako vy.
Věděla jsem, že jste cestovali v čase.
Říkala jsem to.
Nikdo mi ale nevěřil.
Jak to myslíte, že nikdo? Já vám vždycky věřila.
Tohle je Alondra.
Vaše praneteř.
Patří na fakultě k nejlepším studentům.
Je to v rodině.
- Ty jsi dcera…? - Čí dcera?
Rebeky. Rebeca je moje máma.
- Samozřejmě. - Rebeca!
Rebeca měla dceru.
Samé holky!
To je nádhera!
Nečekala jsem, že tě potkám, geniální doktorku Noru.
Moje prateta?
Kvůli tobě studuju fyziku.
- Vážně? - Jo.
- Ty máš ale roztomilý nosík! - Myslíš?
Jsem rád, že jste se už seznámily.
- A že víte, co se děje. - Ano.
Julie, paní rektorko, potřebujeme vaši pomoc.
Portál, kterým jsme prošli, zůstal otevřený,
ale může se kdykoli zavřít.
Můžeme mít pár dní, ale také jen hodin.
Nebudeme to vědět jistě, dokud se nám nepodaří stroj znovu spustit,
zkontrolovat všechny přístroje, zjistit, jestli nejsou poškozené, opravit je
a analyzovat, kde ve výpočtech jsme udělali chybu.
Chcete se vrátit?
Je naprosto zásadní,
aby důvod vaší přítomnosti zde zůstal utajený,
aspoň dokud nepřijdu na to, jak to vysvětlit a zdůvodnit.
Svět se změnil.
Technologie pokročila do míst, která jsme si ani nedovedli představit.
- Kde vůbec začneme? - Ano.
Dveře jsou otevřené.
- Mami, jsem doma. - Už jdu.
Chci ti někoho představit.
Héctora.
- Dobrý den. - Zdravím vás.
A… Noru.
Zdravím vás, Noro.
Jsem tvoje teta.
Cože?
Z tátovy strany, nebo jak?
Jako…
Jako bys mámě z oka vypadla.
Já to nechápu.
To ne.
Teto Noro?
Ano.
To je zázrak!
- Specialita domu. - Slavný jablečný koláč.
Přesně tak. Je legendární, teto.
- Nikdy se bez něj neobejdeme, že ne? - Nikdy.
Našla jsem recept v mámině staré kuchařce a…
A máme ho tu.
- Děkuju. - Proč tě ho nenaučila péct?
Zná recept nazpaměť.
Bydlí pořád na stejném místě? Ráda bych ji viděla.
Maminka…
Zemřela nedlouho poté, co jste zmizeli.
Po tom, co jsem se narodila.
Cože? Jak?
Při autonehodě.
Udělala nemožné, jen aby tě našla.
Ne…
Héctore… musíme se vrátit.
Kdyby mě nehledala, neumřela by.
Ne, takhle nepřemýšlej. Takhle to nikdo neviděl.
Kromě toho by to změnilo úplně všechno.
Co kdybychom si šli odpočinout?
Připrav jim pokoj pro hosty, holčičko.
- Jasně, mami. - To nebude nutné, Rebeco.
Rektorka nám zařídila ubytování.
Strýčku, ty nemáš nikoho, koho bys chtěl navštívit?
Nikoho, koho bys rád viděl?
Jsem jedináček, Alondro.
Nora je moje jediná rodina.
Hele.
Co ty na to?
Jak vypadám?
- Hezky. - Ano?
Ale… trochu zvláštně, ne?
Připadá mi…
že jsou ty kalhoty moc krátké.
Ale když je stáhnu tak, jak mají být, hele.
Je mi vidět spodní prádlo.
Ukaž.
Takhle je to lepší. Ano.
Ať ti jsou radši vidět kotníky než spodní prádlo.
- Perfektní. - A já?
Podívej se.
Teda, neměli tvoji velikost?
- To je moje velikost. - Vážně?
Jsi překrásná.
Ale celý den mi bude připadat, že ses oblékla jako muž.
Je toho tolik.
To tedy ano.
Vidělas tu malou televizi?
Vypadá jako ty, co všichni nosí u sebe.
- Ale tahle je větší. - Ano, všiml jsem si.
- Jak to funguje? - Netuším. Lidi na to ťukají.
Zkus tam ťuknout.
Bejby, rozhejbej ten zadek. Teď tady paříme.
Jsme drsňáci a jsme tu.
My všemu šéfujem.
Jsem radši sám, s krysama se nestýkám.
Jo, bejby, rozhejbej ten zadek.
Jen pro mě, bejby, rozhejbej tu prdelku.
Zabouchla se do týpka, jako jsem já.
Nejradši jsem na ulici, kde…
- Radši to vypneme, ne? - Rozhodně.
Dobře.
Takoví básníci.
Ticho je lepší.
To nikdy nevyjde z módy.
Tolik bytových domů.
Zdá se, že tohle město může růst jen vzhůru.
Héctore.
Nemůžu uvěřit… že jsme v budoucnosti.
Lanthan.
Síra. Draslík.
Kyslík.
Taky jsi moje láska.
Ano?
Jaký je to asi pocit…
milovat se… v budoucnosti.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dokumenty před vámi jsou přísně tajné a důvěrné.
Prosím, nikomu je neukazujte.
Promiňte, ale mám problém to zpracovat.
Zasvětil jsem svůj život studiu teorií časoprostoru
a všechny je potvrzuje jen to, že tu vy dva sedíte.
Jak řekla paní rektorka, tohle musí zůstat utajené.
Aspoň dokud nepochopíme, jaký dopad to bude mít na lidstvo.
Byli jsme požádáni, abychom jim pomohli opravit jejich stroj.
- Ano. - Shodněme se, že tak učiníme.
Ale můžeme chvilku přemýšlet o paradoxech?
O následcích toho, že budou cestovat do minulosti?
Nebude to mít vliv na současnost, ve které teď žijeme?
Má naprostou pravdu.
- Mohu, doktorko? - Prosím.
Už jsme cestovali do budoucnosti, jak vidíte na vlastní oči.
Cestování do minulosti je stále jen hypotézou.
A jako takové s sebou nese rizika a možná překvapení.
Ale teorie…
naše teorie říká,
že to nejdůležitější je určit přesný okamžik návratu.
Analogový počítač selhal,
ale to s dnešní technologií nebude problém.
Proto jsme cestovali 59 let namísto 15 minut.
Vše se nachází ve zprávě, kterou máte před sebou.
Přesně tak.
Doktoři, co je podle vás další krok?
No…
- Potřebujeme stroj zprovoznit. - Ano.
Sehnat součástky kompatibilní s touto technologií,
a dále vaše znalosti a podporu.
Musíme co nejdříve změřit existující magnetismus a zjistit,
zda je červí díra stále otevřená, abychom mohli cestovat časem.
Pokud se zavře, můžeme se vrátit až za dalších 30 let.
Rogelio, prosím.
Každý dostanete mobilní telefon.
Vyměňte si kontaktní údaje
a buďte připraveni 24 hodin denně, kdyby doktoři cokoli potřebovali.
Pokud všichni souhlasíte, požádám v institutu,
abyste mohli pozastavit svůj výzkum
a plně se věnovat této záležitosti.
Teď si určíme pracovní rozvrh.
Promiňte.
Jak to funguje?
Je to dotyková obrazovka. Prosím, Alondro.
Tenhle nefunguje. Je…
Takhle, podívej.
Podrž tohle tlačítko.
A ty tady.
Je to dotyková obrazovka se spoustou polovodičů,
a když se jich dotknete, zavřou se.
Geniální.
To je vážně budoucnost.
Héctore, přišel jsi na to, co je to internet?
Ano, podle internetu je to síť propojených počítačů po celém světě,
která slouží ke sdílení informací.
Propojují se přes bezdrátová a rádiová pásma o frekvenci 2,4…
Panečku.
…až 5 gigahertzů.
Gigahertzů?
Vlny musí být ve stejnou chvíli úplně všude.
Je to všudypřítomné.
Tak moc se to tu změnilo.
Já mám radši chaos, je to romantičtější.
Všechny ty malé obrazovky jsou na mě moc.
Neuvěřitelné, že se do takové krabičky vejde tolik dat.
Proč nepoužíváš tu svou?
Teto, strejdo, transduktory.
Už nejsou z Ruska?
Jsou z Číny. Univerzita je kupuje na Avenida República de El Salvador.
Na té ulici?
V centru.
Doktoři, zdá se, že máme kontinuitu ve všech elektrických spojích.
Výborně.
Všechny přístroje fungují.
Turbína také pulzuje.
Ukažte.
Podíváme se.
Úroveň magnetismu klesá.
Portál se může každou chvíli zavřít.
Přístroj funguje, ukazatel se hýbe, ale…
Negeneruje tachyony.
Jak je to možné?
Stroj funguje.
Měřič tachyonů jsme zkontrolovali čtyřikrát, ale…
Nevím, proč negeneruje tachyony.
Doktorko, potřebujete pauzu.
Teď.
- Na zdraví. - Na zdraví, doktore fešáku.
Je moc dobré.
Je z naší doby.
Ne.
Nikdy mě neomrzí obdivovat tvé krásné oči, Noro.
Nikdy.
Zmlkni a polib mě.
Pořádně se nadřete, co?
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj, Alondro.
- Jak to jde? - No…
Špatně.
Je pozdě, potřebujete si odpočinout.
Chcete hodit k vám?
Cože?
To je moc dobré.
Odvézt. Můžu vás vzít domů.
Hodit.
Ne, díky, zlatíčko.
Ještě chvíli budeme pracovat.
Tak jo.
Uvidíme se zítra.
Dobře. Díky.
Já díky.
Ahoj.
Tak hele, mám plán.
Kamarádka mě pozvala k ní na pivo.
Bude to zábava, odpočinete si.
Pobavíte se.
Je to výzkum. Musíte zažít budoucnost.
Jsem ready.
- Ready. - Cože?
To se teď říká. Jsi pozadu, Noro.
Pěkný, strejdo.
Jdeš?
Tak jsem taky ready.
Paráda. Na zdraví.
Prosím, nedělejte nic divnýho.
Nikdo nesmí zjistit, že jste z šedesátek.
Prosím.
- Alondro! - Ahoj.
- Myslel jsem, že nepřijdeš. - Vždycky dorazím.
Co je to za staříky?
To je moje teta se strejdou.
Jsou to mennoniti.
Jak jako?
Dělají sýr,
a když opustí komunitu, všechno jim připadá divný.
- Jdeme? - Jasně.
Paloma?
Ne. Jmenuju se Nora.
Těší mě.
Mě taky těší.
Vidím tě, vole!
Holka.
Tenhle týpek rád loví, ale úlovek nechce.
- Víš, s kým jsem spala? - S kým, vole?
S Pablem.
Jak jsi s ním chrápala na Coroně?
Co se stalo s Denise?
Ta holka neví, co chce.
Nevím, jestli to myslí vážně, nebo jestli jsem jenom její záloha.
Tak už se rozhodni. Holky, nebo kluci?
Nevybírám si podle pohlaví. Vybírám si z lásky. Nediskriminuju.
To já taky ne.
A vy, dámo?
Diskriminujete?
Já?
Podle…
Dělám si srandu!
To je vtip! Na zdraví!
Na zdraví!
Pij!
Tančí spolu, vidíš?
Taky takhle tančíš?
- Záleží na písničce. - Takhle netanči.
- Proč ne? - Ne.
Všechno je teď tak jiné.
Já jsem nikdy nemohla jít na večírek sama.
Vždycky jsem musela jít s Héctorem.
Nebo s bratrancem.
Nebo s otcem.
Někdo mi musel dělat doprovod. Vždycky.
Tyhle dívky.
Pijou. Kouří.
A nediskriminují.
No…
Jen se na ně podívej.
Vypadají šťastně.
A přišly samy.
Ne, teto, nepřišly samy.
Přišly společně.
Héctore.
Nemůžu přestat myslet na to, co se stane, jestli se nevrátíme.
My se vrátíme.
Já to vím.
Až se to stane,
vrátíme se do bodu v čase a prostoru, který jsme opustili.
Kde se ještě nic nestalo.
Vím to, protože taková je naše láska.
Silná v minulosti.
Silná v budoucnosti.
Je… všudypřítomná.
Je všude.
Čekám, až mě umlčíš, abych tě mohl políbit, ale ty nemáš slov.
- Je všudypřítomná! - Ano.
Je všude jako internet, Héctore!
To je jediná věc, která se změnila.
- Vlny… - Vlny.
Vlnová frekvence 5 gigahertzů…
- Přesně. - Noro.
- To je to, co narušuje chod stroje! - Chod stroje…
- Teď zmlkni a polib mě. - Dobře.
Tohle rozhodně potřebujeme.
Doktorko, jak jste to nazvala…?
- Rušičky signálu. - Rušičky.
Řeší to inženýři z mechatroniky.
No teda, doktorko.
Díky za připomenutí, proč miluju fyziku.
Schopnost přizpůsobit se proměnným je rozdíl mezi talentem
a géniem.
No, už musím jít.
Pusťte se do toho. Usilovně pracujte.
A doktorko, dejte mi vědět, jakmile bude stroj fungovat.
- Dám, Julie. Díky. - Díky, doktorko.
- Zatlačíme na mechatroniky. - Jo.
Doktore, vyzvednete se mnou baterie?
- Jistě. - Musím do školy.
- Díky. - Ahoj.
- Tak zatím.
- Nashle. - Děkujeme.
Co se děje?
Víš, že tě rád vidím zářit, že ano?
Ale není to nic příjemného.
Je to jako…
by to celé byl tvůj vynález a já jsem jen tvůj asistent.
Héctore, to si možná myslí oni, ale na tom nezáleží.
Tohle
jsme my dva.
Já vím.
Noro!
Portál se zavírá.
Snad to inženýrům s rušičkami nebude trvat dlouho.
Mechatronici jsou totální nerdi. Zvládnou to dneska nebo zítra.
V to doufám.
Hele, co říkáš na tohohle?
Na co?
Hele, takhle ti vyskakujou.
Když se ti nelíbí, přejedeš na dalšího.
A pak dalšího a tak dál.
To je tedy něco.
Takhle se teď lidé berou?
Ne, to fakt ne.
Co je špatného na svatbě?
Co takhle, že se vzdáš kariéry a finančních cílů pro někoho jiného?
Nebo jiné, pokud máš děti.
Dobře, ale… manželství má i světlé stránky.
Společnost, bezpečí, stabilitu.
Navíc k manželství patří i…
tamto.
Jasně, ale tamto můžeš mít i bez manželství, teto.
Jistě, to ano…
Je to možné, ale ne…
Věř mi, možné to je.
Ale no tak. Jak to?
Jsi taková vzorná dívka.
Nosíš brýle.
Teto, tyhle názory už se změnily.
Nemusíš si to tak brát.
Kromě toho, lidi nešukají jenom, aby otěhotněli, teto.
Ale taky pro zábavu.
Ano, to vím.
No…
To je něco.
Dobře, na něco se tě zeptám.
Musíš odpovědět upřímně a rychle.
Tak dobrá.
Masturbuješ, teto?
- Cože? - Rychle.
- Honem. - Co je to za otázku?
- Prosím. - No tak!
- Co? Narostou ti na rukou chlupy? - Alondro!
- Ne! - Teto…
Tohle není téma, na které by ses měla ptát…
- Nedokážeš o tom ani mluvit! - Ne, no… Ne!
To tedy ne, mladá dámo.
Ne.
Vezmu tě do sexshopu.
Bože.
Noro, zkoušela jsi ten elektrický kartáček?
Je to moje nejoblíbenější…
Noro, tvoje krása je…
jako barevné spektrum lomu…
Ne, je jako imploze kvasaru, který…
Héctore.
Líbí se ti to, nebo ne?
Je to úžasné.
Počkej.
Dívej, co jsem koupila.
Koupila jsi kondomy?
Nejen kondomy.
Tyhle kondomy mají vibrační kroužek.
Tohle je přenosný bezdrátový vibrátor.
A tohle se mi moc líbí.
Sprej pro delší vý…
Proč jsi koupila sprej pro delší výdrž, Noro?
Jak to myslíš, proč, Héctore?
Alondra tě viděla to kupovat?
Ano.
To ona mě do sexshopu vzala.
Byla jsi v nevěstinci?
V nevěstinci?
Ne.
Je to obchod.
Tam jsem pro tebe koupila i tohle.
A proč mluvíš o našem intimním životě s někým jiným než se mnou?
Jak se vám daří, Noro?
Jak se cítíte?
Dobře,
alespoň myslím.
Co si myslíte o těchto časech?
Vědecký pokrok je ohromující.
Vysoce specializovaná technologie.
- Nikdy by mě nenapadlo… - Posaďme se.
Neptala jsem se na váš názor jako vědkyně.
Chci vědět, jak se cítíte jako žena.
Tak moc jsem si zvykla na roli, kterou jsme zastávaly,
že je těžké pochopit tu novou.
Ano, musí to být náročné.
Ale je lepší být ženou dnes než v 60. letech.
Tím spíš pro vědkyni.
A vaše mysl je tak čilá, tak bystrá, tak plná myšlenek,
že mě napadlo…
že by bylo skvělé, kdybyste se zítra zúčastnila konference.
Konference?
Nemělo vše kolem cestování časem zůstat utajené?
Nemusíme říkat, odkud pocházíte.
Jen chci, abyste se podělila o svůj výzkum.
Obdarujte nás svým neuvěřitelným intelektem.
Bylo by mi ctí.
Zeptám se Héctora, jestli chce promluvit.
Ne. V tomto konkrétním případě
žádáme jen o vaši účast, ne Héctorovu.
Je to konference pořádaná v rámci osmého.
Osmá hodina se zdá brzy, téměř nikdo nepřijde.
Ne, Noro, 8. března.
Mezinárodní den žen.
Máme Mezinárodní den žen?
Teď už ano.
No…
Tedy…
Ale co mám říct ženám, Julie? Já…
Jsem doslova hlas minulosti.
Ne, Noro.
Svým těžko vysvětlitelným a pochopitelným způsobem
jste hlas budoucnosti.
Na univerzitě jsem se viděla s Julií.
Pověděla mi o konferenci.
Konferenci?
Mluvit o našem ultratajném vynálezu?
Ne.
Mluvit o naší teorii.
- To se mi nelíbí. Se mnou nepočítej. - Neboj.
Pozvala jen mě.
Jen tebe?
Říká, že to fakulta pořádá v rámci 8. března.
Mezinárodního dne žen.
Mezinárodní den žen?
A kdy je Mezinárodní den mužů?
Alondra říká, že všechny ostatní dny jsou Mezinárodní dny mužů.
Noro, ty sis toho nevšimla?
Berou mě jen jako tvého asistenta.
Ne, nikdy jsem nic takového neřekla.
O tom já nic nevím. Já žádného mít nesměla.
Za to jsem nemohl já.
Ale tady a teď se mě nezastáváš.
Zastávat se tě?
Jestli ti to tak vadí, požádej Julii, aby tě na konferenci přizvala.
Jako za našich časů já.
Přesně o to mi jde, Noro.
Lidé tu vidí…
jinak.
Jejich oči vidí něco jiného, chápeš?
No, možná by nevadilo, kdybychom ty věci zkusili vidět také.
Jistěže tohle říkáš.
Jsi zaujatá, protože z toho máš prospěch.
Byla by chyba, aby si na to naše oči zvykly,
protože až se vrátíme do 60. let,
neuvidíme už věci jasně.
Héctore, dnes víc než kdy jindy
vidím všechno naprosto jasně.
Dobré odpoledne.
Děkuji Přírodovědecké fakultě za tu čest zahájit toto fórum,
Vědkyně mění fyziku,
na oslavu Mezinárodního dne žen.
Jako první vystoupí doktorka Nora Cervantesová,
která k nám přišla z daleka, aby se podělila o svůj důležitý výzkum.
Děkuju, paní doktorko.
8. BŘEZEN – FÓRUM VĚDKYNĚ MĚNÍ FYZIKU
Jen na chvilku.
Chci říct pár slov, Julie, prosím.
Proč to dělá?
Dobré odpoledne všem.
Rád bych pronesl zamyšlení na počest Mezinárodního dne žen.
„Buď laskavá,
ale ne snadná.
Buď důstojná, ale ne hrdá.
Směj se, ale ne nahlas.
Dívej se, ale skromně.
Buď jemná, ale ne poddajná.
Buď radostná, ale ne frivolní.
Mluv, ale zdrženlivě.
Buď ženou,
ne panenkou.“
Vše nejlepší, ženušky.
Děkujeme.
Děkujeme mockrát.
Čas a věk nezůstanou bez povšimnutí.
Když byla Fyzikální fakulta v roce 1938 či tak nějak založena,
tenhle sál ani neexistoval.
Tam, kde kdysi rostly žakarandy, je dnes tělocvična.
A jednoho dne možná nebude existovat ani tato budova.
Všechno se neustále mění a věda není výjimkou.
To je dobrý úvod do teorie,
která mě zaměstnávala posledních 15 let.
Tři revize Einsteinových rovnic gravitačního pole
ve spolupráci s mým kolegou, manželem,
doktorem Héctorem Esquivelem.
Společně jsme zjistili, uvědomili jsme si,
že v posledních desetiletích jsme my fyzikové přehlédli
čtyři hlavní problémy v Einsteinových rovnicích gravitačního pole.
Řekni jim o emisi tachyonů.
Cože?
Pokud nevysvětlíš emisi tachyonů, nic nepochopí, Noro.
Ano.
To všechno souvisí s tím, čemu říkáme emise tachyonů…
S doktorčiným svolením rychle vysvětlím, co jsou to tachyony.
Je to částice s neobvyklou schopností
cestovat rychlostí světla nebo ještě rychleji.
Ano, přesně to jsem chtěla vysvětlit.
Proč mě nenecháš pomoct?
Můžu to vysvětlit. Dovolíš?
Héctore, předbíháš to, co se chystám říct.
Ano, ale na tachyony jsem expert já, Noro.
Když to nevysvětlím já, nikdo to nepochopí.
Héctore, nepotřebuju tvou pomoc.
Prosím!
Kazí jí to.
Ženské, co?
Ženské.
Když už jsme u žen,
já, jakožto vědkyně,
chci poděkovat rektorce, doktorce Julii Villalbaové,
za pozvání na tuto konferenci.
Kolego.
Zdravím, jsem profesor Cossío. Těší mě.
- Doktor Esquivel. Héctor. - Těší mě.
- Neříkej, že tě vyhodili. - To určitě ne.
Naprosto tě chápu.
To je možné.
Rektorčina mizandrie už nás začíná štvát.
No hele. Proč tam není tvoje jméno?
A co tvoje fotka?
To prostě není fér.
To není správné. Proč ti nepřiznají zásluhy?
Na tom už nesejde.
Co to děláš? Tady se nesmí kouřit.
No jistě.
Jdeme na pivo. Chceš jít taky?
Tak dobrá.
Tak se otevírá možnost cestování časem.
Díky, hezké odpoledne.
Bravo!
Doktorko, moc vám gratuluju.
Děkuji vám.
Teto, to bylo vážně něco.
Moc jsem tomu nerozuměla, ale tohle téma máš očividně pod palcem.
No, taky jsem tak úplně nepochopila, co se tam stalo, ale…
Kde je Héctor?
- Co to zpíváš? - Tu novou od Durcala.
Ta je pěkně stará.
Víte, co si myslím?
Všechno bývalo…
fajn.
Že jo?
Dřív všechno bylo tak, jak má být.
Nechápejte mě špatně.
Jsem pro, aby ženy měly víc příležitostí.
Rovné podmínky, jistě.
Ale nesouhlasím s tím, jak se teď s námi zachází jako s ďáblem.
- Přesně. - Nesmíte se jich ani dotknout.
Teď se máme cítit provinile
a stydět se za pouhý kompliment.
Jsme ďáblové.
Moudrá slova od doktora Esquivela.
Přesně.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Na zdraví.
Váš příspěvek byl vynikající.
Získala jste si i ty nejzatvrzelejší.
Nejnáročnější.
Moc ti děkuju, Julie.
Chtěla jsem vám něco říct.
Fakulta bude v brzké době měnit vedení katedry fyziky.
Chtěli bychom vám tedy navrhnout, abyste začala jakousi fázi aktualizace,
seznámila se se změnami, kterými univerzita prošla,
a my vás pak, až na to dojde,
navrhneme na pozici vedoucí Katedry fyziky Přírodovědecké fakulty.
Panebože.
Moc vás tu potřebujeme.
Prosím.
Zůstaňte s námi.
Zvažuješ to.
Myslíš, že můžeš dnešnímu světu nabídnout víc?
Anebo může současný svět nabídnout víc tobě?
Já nevím.
Ale vím, že se musím vrátit kvůli sestře.
Musím zastavit tu nehodu.
Noro,
ty za máminu smrt nemůžeš.
Možná by to bylo jinak, kdybys tam byla.
Možná ano, možná ne.
Mohla zemřít další den z jiného důvodu.
Ty… nikomu nic nedlužíš.
Lidi prostě umírají, Noro.
To se časem naučíš.
S matčinou smrtí jsem se smířila už před lety.
Alondra taky.
Jsme s naším příběhem smířené.
Kde jsi byl?
Proč jsi nezvedal mobilní telefon?
Neslyšel jsem ho.
Měla jsem úspěch.
Kdyby tě to zajímalo.
A jak by taky ne? V roce 2025 jsi úspěšná žena, že?
Co to má znamenat?
- Že si nezasloužím úspěch? - Jistěže ano.
Zasloužíš si dobré věci.
Ale právě teď
jsi velmi zmatená, Noro.
Z toho všeho potlesku pro paní doktorku.
- Ne? - Ne, o to nejde.
Ne.
- Stalo se to, že… - Stalo se?
Teď se stane to, že se svým strojem půjdu do prdele.
- S tvým strojem? - S mým strojem!
Je můj.
Kdo z nás přišel s tím, že vyřešil časový paradox?
Což by nic neznamenalo
bez kontextu mého výzkumu rovnic gravitačního pole.
Myslíš výzkum, který jsi vydala potom, co jsem tě seznámil s doktorem Erasmem?
Takže je to tvoje zásluha.
Určitě jsi nadšený,
tak hrdý na to, že jsi součástí té veselé party… průměrných šovinistů.
Nemůžu se dočkat, až se vrátím,
abych mohl být ve svém klubu průměrných šovinistů, jako jsem já.
Jestli už tě tohle nebaví,
naše společná práce,
my dva,
pak už nemáme co dělat!
Ty běž. Já zůstanu.
Fajn.
Rušičky právě dorazily.
Brzy budeme moct letět domů.
Proč jsi říkal ty věci?
Jaké věci?
Tohle. Tyhle věci.
…jak se teď s námi zachází jako s ďáblem.
Vypni to.
Vím přesně, co jsem řekl. Vypni to.
Byl jsem tam.
To si vážně myslíš?
Ano, Noro.
A co?
Všechno, co jsem říkal ve svém čase,
ze mě dělalo dobrého muže.
Sám jsi to řekl.
Jejich oči teď vidí něco jiného. Jejich uši slyší něco jiného.
A co ty?
Ty tomu věříš taky, viď?
Myslíš, že jsem šovinista?
Mizogyn? Vážně?
Predátor?
- Ne. - Nemyslíš?
- Ne. - Vážně?
Noro, znáš mě.
Přece mě znáš. Víš, že ve své době jsem byl dobrý člověk.
Byl jsem gentleman, okouzlující, uctivý, milující, starostlivý.
Copak ses právě kvůli tomu do mě nezamilovala?
Ano.
Proto jsem se do tebe zamilovala.
Ale teď…
Oba jsme oběťmi naší doby.
Portál se zavírá, Noro.
Odpusť mi to.
Mýlil jsem se.
Teď pojďme domů.
Já nechci odejít, Héctore.
Noro.
Komentáře jsou velmi negativní.
Na téhle univerzitě
jsme se zavázali odmítat sexistickou či patriarchální mluvu.
Řeknu něco na Héctorovu obranu.
Jeho nešťastné poznámky neměly nikoho urazit.
Byl prostě vychován v jiné době.
Za našich časů, Julie. Ty to víš.
Ano.
Já to vím, protože vím, odkud oba pocházíte.
Ale lidé to neví.
Tyhle časy nás změnily.
Už nejsme stejní.
Uvidíme se pak. Teto!
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Myslela jsem na vás.
Jak se máš?
No…
Myslím, že teď se víc hodím do této doby, ne?
- Jak to myslíš? - Sama jsi to řekla.
Manželství je teď
zastaralý koncept.
To… jsem řekla,
ale to neznamená, že to tak musí být pro tebe s Héctorem.
Po mnoho let
jsem s Héctorem byla šťastná.
Moc šťastná.
No jo. Jasně.
Ve své době byl Héctor určitě skvělý chlap.
Víc než to.
Héctor je moje životní láska.
To ne.
Ne.
Ne, Héctore.
Lásko, celý život jsme se snažili pochopit čas.
Měli jsme za to, že jsme ho konečně ovládli,
ale naše časy se obrátily proti nám.
Společně jsme nejen zpochybnili vědu.
Zpochybnili jsme náš vlastní příběh.
A vůbec nic nemůže vymazat, co jsme my dva vybudovali.
Teď vidím, že jsi svobodná.
Vzkvétáš v této době, která ti náleží.
Jsi předurčena k větším věcem, než sis kdy dokázala představit.
A proto nemůžu dopustit, i když mě to hluboce bolí,
aby se tento muž z minulosti stal ve tvém životě překážkou.
Sbohem, Noro.
Noro.
Budu v srdci nosit každé „miluji tě“.
Každou píseň, na kterou jsme tančili.
Každé „zmlkni a polib mě“.
Navždy tvůj, Héctor.
Co se stalo?
Jsi v pořádku?
Héctor je pryč.
Jak to myslíš?
Imaginární hmotnost je teoretický koncept v matematice a fyzice
získaný z druhé odmocniny částice se zápornou hmotností.
Imaginární hmotnost souvisí s tachyony.
Ale co jsou to tachyony?
Jsou to částice, které cestují…
Počkejte venku, prosím.
Kde je stroj?
On si ho vzal?
Portál už se uzavřel, Julie.
Musím čekat 30 let.
Netuším, co budu dělat.
Noro.
Byla jsi inspirací mého života.
A on byl tvou.
Teď jsi na řadě ty.
Tohle je tvoje chvíle.
Musíš ji prožít.
Kdybyste to měla shrnout jednou větou, doktorko Cervantesová, co byste řekla?
Řekla bych, že čas jsme jen my.
KVANTOVÁ FYZIKA MŮŽE REDEFINOVAT ČAS
ZÁSADNÍ KVANTOVÁ FYZIČKA
Národní cenu za vědu získává doktorka Nora Cervantesová.
ŽENY, KTERÉ POSOUVAJÍ VĚDU
Nazvat vás ženou roku prostě nestačí.
Žena desetiletí. Dokonce i století.
KVANTOVÉ VHLEDY
Cervantesová nám zanechala návod na skutečnou vědeckou revoluci.
A teď tu máme Cervantesin paradox…
Měla jsem velkou lásku, ale žili jsme v jiných časech.
1996 MEXICO CITY
Noro.
Noro, cos to udělala?
Šla jsem za svým srdcem.
Využila jsem těch let naplno.
Žila jsem svůj život, a když přišel čas,
postavila jsem si vlastní stroj…
abych tě mohla najít
a strávit s tebou zbytek života.
Lanthan.
Síra. Draslík.
Kyslík.
Taky jsi moje láska.
Jsi moje láska.
Překlad titulků: Zuzana Stifterová