NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
NAŠI OCEANI
Falklandski otoci.
NARATOR: BARACK OBAMA
Ovu isturenu lokaciju na jugu Atlantika udaraju nemilosrdni vjetrovi
i valovi koji ne staju.
Donose hranjive tvari
i potiču rast algi,
pa je more ovdje tamnozelene boje.
Zatišje između oluja ne traje dugo.
Stanovnici ovdje koriste svako smirenje vremena.
Commersonovi dupini.
Obožavaju surfati.
Njihovi dresovi
služe im kao kamuflaža.
Tijela im se stapaju s okolišem.
Ovi dupini dugi jedan metar ne propuštaju priliku za igru.
A to ima svoju svrhu.
Tako vježbaju svoje velike mozgove...
i cijelo se jato zbližava.
No oni nisu jedini surferi ovdje.
Morski lav.
Alfa mužjak na ovom području.
Ovo je njegova obala.
Otjerat će koga god može.
Ali dupini ga se ne boje.
Njima je ovo još jedna prilika da se zabave.
Danas se igraju lovice.
A kad morski lav odustane od potjere...
oni izlaze iz zaklona i kreću ga tražiti.
Ovakve igre pomažu im da održe vrhunsku formu.
I fizički i psihički.
Zbližavaju se kao ekipa.
Za mnoga stvorenja koja žive u divljem Atlantiku...
timski rad ključan je za preživljavanje.
ATLANTSKI OCEAN
Velika oceanska struja teče iz Indijskog oceana u južni dio Atlantika.
Kreće se prema sjeveru i u četiri godine prijeći će 16 000 km.
Proći će kroz najnemirnija mora i najveće valove na svijetu.
Naše putovanje počinje na južnom vrhu Afrike.
Ondje se sudaraju vode Indijskog i Atlantskog oceana.
Drevni mornari to su mjesto zvali Olujni rt.
Oluje stvaraju goleme valove
koji udaraju u obalu.
No ispod ove divlje površine ima i mirnijih kutaka.
Uz obalu rastu guste šume kelpa.
One upijaju energiju valova i krote divlje more.
A u jednom se od ovih šumaraka krije
gnjezdište strastvenog vrtlara.
Špara.
On se brine o svojoj parceli.
Pomno čisti i uređuje stijenu.
Na njoj nema trave ni pijeska.
Tako će privući ženku koja će na nju položiti jajašca.
Ali drugi su mu mužjaci konkurencija.
Da bi se istaknuo, parcela mu mora biti besprijekorna.
Treba paziti na stijenu
i maknuti sve što bi moglo stvoriti nered.
Raka samca.
Morsku travu.
Miči se, morsko pseto.
Ova zvjezdača leti...
susjedu preko ograde.
Nisam ja.
Susjed nije baš presretan.
Mislim da ti je nešto ispalo.
A, ne. Tvoja je.
Rijetko imamo priliku izbliza gledati ovakav teniski meč.
Mogli bi ovako unedogled.
Ali obojica su rekli svoje.
Vrijeme je da se riješe zvjezdače
i prime se posla.
Sad kad je kameni vrt uređen...
a ženke pune jajašaca plivaju iznad njega,
napokon može prirediti predstavu.
Skreće pažnju na svoju parcelu.
Njoj se to sviđa.
I uz malo ohrabrenja počinje polagati jajašca.
Sad mu je jedini zadatak čuvati ih dok se ne izlegnu.
No uvjeti u južnom Atlantiku nepredvidivi su...
i brzo se mogu pogoršati.
Voda se miješa.
Slastan miris jajašaca širi se daleko od njegova šumarka kelpa.
Privlači grupu gladnih zmijača.
Jedna riba ne može obraniti svoju parcelu od cijele vojske.
Zato je vrijeme da susjedi zanemare nesuglasice.
Morat će surađivati kako bi spasili svoja jajašca.
Suočeni s prijetnjom brzo zaboravljaju na razmirice.
Samo ako udruže snage,
obranit će svoja jajašca od invazije zmijača.
Posao ovog vrijednog špara uskoro će biti gotov.
Jer samo dva tjedna poslije
njegova će se mladunčad napokon izleći.
Odnijet će ih velika struja
i nastanit će se u brojnim šumama kelpa na ovoj nemirnoj obali.
Najgore vrijeme na jugu Atlantika divlja ondje gdje su vjetrovi najjači,
na drugoj strani oceana.
Na rtu Horn u Južnoj Americi.
Oluje su ovdje neumoljive...
a postat će još i gore.
Zbog sve većih klimatskih promjena vjetrovi su svake godine sve jači.
Potrebne su posebne vještine za lov u sve burnijim vodama Patagonije.
Orke su ovdje glavni grabežljivci.
Sa svime se hvataju ukoštac.
Čak ni odrasli morski slon...
nije im dorastao.
No odrasli morski slonovi na ovu obalu dolaze samo radi parenja.
Da bi ovdje preživjele cijelu godinu, orke moraju naći drugi plijen.
Njihovo jato vodi Baka.
Ima gotovo 50 godina
i cijeli život proučava ovu obalu.
Sad joj je pozornost privukla plaža.
Mladi tuljani i morski lavovi bježe onamo kad se more previše uzburka.
Iako bi ih veliki valovi mogli nasukati,
orke moraju riskirati...
i loviti na plaži.
Ako Baka zaglavi, mogla bi uginuti.
Rijetke obitelji orki ovako love.
Tu je tehniku naučila od svoje majke i sad je treba prenijeti drugima.
Baka mora naći sigurno mjesto za poduku,
da se ne nasuču.
Učiteljica vodi svoj mladi tim na posebno mjesto.
U sigurnu lagunu
zaštićenu od opasnih valova.
U ovoj školici lova na plaži...
Bakini novaci...
pravit će kaos.
Učenici imaju mladenačko samopouzdanje.
Ali, na sreću ovoga mladunčeta,
moraju još puno učiti.
Učiteljica ih predvodi.
„Za mnom.”
Važno je odabrati prikladnu plažu.
Prva lekcija?
Kut napada.
Ako je nagib preblag...
nasukat će se i neće doći do mete.
Ovo je opasan pothvat, pa početnici obično imaju pratnju.
Nekoga tko će im pomoći ako zapnu.
Vrijeme je za drugu lekciju.
Prikradanje.
Baka vodi vježbe skrivanja peraja.
Moraju naučiti patrolirati u formaciji dok leđne peraje drže pod vodom.
No moraju biti i tihi.
Treba zadržati dah.
Vrijeme je za pravu demonstraciju.
Cilj?
Gurnuti onog tuljana.
Da bi napredovali, novaci moraju primijeniti sve lekcije.
Tek sad vide koliko je ovo zeznuto.
Presporo.
Preglasno.
Prikladna brzina, ali pogrešna meta.
Napreduju.
Pamte lekcije i uče na pogreškama.
No ipak će trebati stručno vodstvo.
Baka priprema savršen napad.
Kima glavom i tako daje naredbu.
Učenik je sada imao najbolji pokušaj i napravio velik korak prema maturi.
Obuka za ovako opasan zadatak
može potrajati i sedam godina.
Nijednom drugom grabežljivcu ne treba toliko vremena da se dokaže.
Ove su vještine iznimno složene,
a moguće su samo zahvaljujući godinama timskog rada
i Bakinoj mudrosti.
Kako se bližimo ekvatoru, vjetrovi su slabiji, a valovi manji.
Velika struja kreće se prema sjeveru.
Ondje, pod nepodnošljivom vrućinom, divlja se narav oceana smiruje.
A na brazilskoj obali rastu šume drveća otpornog na sol.
Mangrovi.
Autostoperi koji su iskoristili ovu struju.
Razvili su se u jugoistočnoj Aziji...
a prateći struju proširili su se tropima.
Tako su nastala golema područja plimnih šuma.
Kao ovdje, u Amazonskoj prašumi.
Ovo je najveća površina pokrivena mangrovima.
Mangrovi su hranilište jedne neustrašive ribe.
Četverookice.
Ona je željna pustolovina.
Sa svojim timom istraživača jedva čeka zaći u šumu.
Ali oseka je i zaglavili su na obali.
Zbog ekvatorijalnog sunca u plićaku je većini riba prevruće.
Kako plima dolazi...
i voda pritječe...
one kreću.
Ne znaju samo plivati.
Znaju i skakati.
Zajedno su najsigurnije.
Ovo je sasvim drukčiji svijet.
U ovim mangrovima pomaže im njihovo jedinstveno osjetilo vida.
Unatoč imenu četverookice imaju samo dva oka...
ali imaju neobičan rascjep na zjenici.
To im omogućuje da polovicom oka prate opasnosti koje vrebaju odozdo,
a drugom polovicom traže prilike iznad površine.
U ovoj šumi nikad se ne zna odakle će se stvoriti idući obrok.
Termiti.
Slasno!
Ukusni su,
ali još veća nagrada čeka one koji se ohrabre i slijede plimu
do najudaljenijih dijelova oceana.
Ova ribica putuje više od kilometra i pol od svog polazišta...
u potrazi za skrivenom poslasticom
koja je dostupna samo dvaput dnevno.
Ovi rakovi iz mangrova unatrag se spuštaju u morsku vodu
da bi osvježili škrge.
Oseka stiže za svega nekoliko minuta.
Uspjela je!
Najveća nagrada za hrabar odlazak u nepoznato.
Kad dođe oseka,
ekspedicija se mora vratiti na obalu...
jer bi mogla zaglaviti na nesnosnoj vrućini.
Kako Atlantski ocean utječe na život u Amazoniji...
tako i najveća rijeka na svijetu utječe na ocean.
Svakodnevno nanosi više od milijun tona lišća
i bogatog riječnog sedimenta.
Donosi nužne hranjive tvari iz kišne šume,
a struja ih onda nosi 3000 km duž obale Brazila.
Dostavlja ih do dragulja Atlantskog oceana.
Do Karipskog mora.
Ovamo dolazimo zbog njegovih ljepota
i tople vode.
Meki koralji bujaju u bogatoj struji oko otoka Bonairea.
U ovom koraljnom karnevalu teško je privući pozornost.
A kad dođe vrijeme parenja,
morate se nekako istaknuti.
Jedan lukavac čeka mrak da bi zasjao.
No nije sam.
Ova čarobna predstava sinkronizirani je ritual parenja
jednog od najmanjih stanara grebena Bonairea.
Sićušnog raka ljuskara.
Svaki je manji od zrna riže.
No miješanjem dviju reaktivnih kemikalija u tijelu
mužjak stvara niti svjetlosti
koje su dovoljno vidljive da ženku dovedu k njemu.
Mužjaci se okupljaju te naizmjenično pale i gase svjetla.
Ovakva im suradnja svima omogućuje
da dio kemikalija sačuvaju za hitne slučajeve.
A trebat će ih.
Kardinali su sitni lovci na planktone
koji izlaze noću.
Ali ljuskari imaju svoje tajno oružje.
Kemikalije imaju grozan okus.
Zato ih riba odmah ispljune.
A što je još gore,
sada kardinal svijetli u mraku.
Tako postaje laka meta noćnog ubojice koji vreba na ovim grebenima.
Morskog pauna.
Morski pauni invazivna su vrsta
koju su prije 40 godina ljudi slučajno donijeli iz Tihog oceana.
Nemaju prirodnih neprijatelja, pa se njihova populacija otela kontroli.
Istrijebili su bezbroj malih grebenskih riba.
No oni nisu jedini izazov koji su ljudi donijeli ovamo.
Zbog klimatskih promjena Karipsko se more zagrijava.
U posljednjih 40 godina zbog porasta temperature za samo 0,5 °C
ugrožen je opstanak ovih grebena osjetljivih na temperaturu.
Ovo plitko more pretvorilo se u kipući ekspres-lonac.
A što je još gore, lonac će uskoro eksplodirati.
Zbog sve viših temperatura snažni uragani sve su češći,
a koralji djelovanjem topline postaju sve krhkiji.
Ne mogu izdržati visoke temperature
u kombinaciji sa sve razornijim olujama.
Stoga je dosad, nažalost, nestalo čak 80 posto karipskih koralja.
Mnoge vrste zbog nestanka koralja
ostale su bez doma.
No postoji spas za one koji mogu isplivati iz nevolje.
Velika struja izlazi kroz uski otvor,
Floridski prolaz, koji djeluje kao mlaznica.
Struja tako postaje 30 puta snažnija od tokova svih rijeka na Zemlji zajedno.
Ta Golfska struja najbrža je morska struja
i prenosi toplinu sjevernim Atlantikom.
U samo mjesec dana prevali put od Floride do New Yorka.
Ondje topla voda omogućuje veliko cvjetanje planktona,
a plankton hrani golema jata morskih vrsta
koje su nekoć zbog izlova gotovo izumrle.
Jata lojki.
No zbog boljeg upravljanja ribarstvom njihov broj sada postupno raste.
Čak i ovdje, kod Long Islanda u New Yorku...
gdje se jato mora držati zajedno...
jer zbog toplije struje
čopori karipskih morskih pasa sada stižu i u najsjevernije dijelove.
No unatoč brojnosti lojke nije lako uhvatiti.
Imaju munjevite reflekse, a ljuske im reflektiraju svjetlost.
Tako nastaje efekt disco- kugle kojim zasljepljuju grabežljivce.
Pravi spektakl...
na nekoliko metara od plaže.
Na putu iz Sjeverne Amerike snažna struja račva se i zagrijava ocean.
Dio kreće prema sjeveru Europe...
a dio ide na istok
i putuje prema nizu sićušnih otoka.
Prema Azorima.
Ovdje se nalazi najviši vrh Srednjoatlantskog hrpta.
Uzdiže se više od 8000 metara od oceanskog dna...
točno na putu velike oceanske struje.
Hranjive tvari s dna oceana tako se dižu na površinu.
Nastaju bogata hranilišta
za sve vrste koje uspiju doći do ovog dijela oceana.
Zbog tople struje na Azorima se nedavno nastanio
ovaj pridošlica s afričke obale.
Kitopsina.
Dug je čak 15 metara...
i težak preko 20 tona.
Najveća je živuća riba na svijetu.
U posljednjih 15 godina voda se dovoljno zagrijala,
pa su kitopsine ovdje česti gosti.
Ova ženka pojela bi ove malene šljuke,
no u trodimenzionalnom prostoru
one je lako nadmudre.
Najsigurnije im je mjesto iznad nje.
Tako je drže na oku
i klone se njezinih usta.
Ove su ribice zasad uspjele pobjeći.
No najveće ribe u moru moraju imati svoje trikove.
Ženka ima najveće unutarnje uho od svih životinja,
a time i izvanredan sluh.
Zato koristi prednosti tog osjetila
i osluškuje zvukove koji dopiru izdaleka.
Ovo jato riba napali su golemi tunjevi
teški i do 700 kilograma.
Veliki su i brzi poput trkaćih konja.
No ženka nije došla po tunjeve.
Došla je po manje tune koje se drže postrani.
Po tunja dugokrilca, velikooku tunu i tunja prugavca.
Duge su oko pola metra, pa kraj golemih tunjeva nemaju šanse.
Zato su još gladne
i stalno vrebaju nove prilike.
Ženki kitopsine treba baš to.
Ako se udruže s njom, mogla bi ih čekati velika gozba.
Opet je nešto čula,
pa je povela svoju ekipu tuna u akciju.
Dok se približavaju, malene tune zalijeću se...
i napadaju.
Malene ribe grupiraju se iznad nje...
u potrazi za zaklonom.
Ali ovaj put tune im neće dati da ga nađu.
Tjeraju ribe prema gore
kako bi ih zarobile uz površinu.
Ženka kitopsine čeka
da ih tune sabiju u gusto klupko.
Nastaje golemi riblji tornado.
Ribe su se zbile uz površinu i tune ih sada mogu jesti jednu po jednu.
A to je ova ženka i čekala.
Zahvaljujući svojoj ekipi sada može jesti do mile volje
i sa svakim zalogajem progutati stotine riba.
Maksimalno je iskoristila nove prilike u Atlantiku koji se danas brzo mijenja.
Od Azora
golemi tunjevi prate toplu struju do mrijestilišta u skrovitim vodama.
Do Sredozemnog mora,
koje je nekoć bilo puno riba, no danas je stanje sasvim drukčije.
Ribogojilišta.
U posljednja dva stoljeća
dijelove Sredozemlja promijenili smo do neprepoznatljivosti.
Na mnogim dijelovima oceana
tehnologija nam je omogućila
da posegnemo dalje i zaronimo dublje nego ikad prije.
Takvo ribarenje nije održivo.
Riblja jata sve više uzgajamo u ribogojilištima
i tako iskorištavamo njihov način života u jatima.
U ovim mrežama uzgajaju se jata vučica i špara.
Zbog smanjenja populacije divljih riba
ovdje se nastanila obitelj gladnih dobrih dupina.
Ribe izvan mreža traže društvo zatočenih riba.
Zajedno se osjećaju sigurnije.
No tako postaju lako dostupan obrok za dupine.
Malen dio velike struje protječe zatvorenim vodama Sredozemlja,
koji se zagrijava više od oceana.
Zato dolazi do jačeg isparavanja i more postaje slanije.
I ribe u ribogojilištima slabo se razvijaju
zbog sve nepovoljnijih uvjeta u moru.
Je li to budućnost svih naših oceana?
Ako jest, želimo li je?
Za ribe...
za njihove lovce...
i za sebe.
No ne rastu samo temperature u Sredozemnom moru.
Na svojem četverogodišnjem putu Atlantskim oceanom
velika struja akumulirala je golemu količinu topline.
Klima u sjevernoj Europi zbog toga je danas blaža,
a temperature su se povećale za čak 11 °C.
Na otvorenom moru divljaju ekstremni vremenski uvjeti.
Vrijeme na sjevernom Atlantiku danas se sve više otima kontroli.
Sve je teže preživjeti zimu na otvorenom moru.
Ovdje, na Islandu, sve ekstremniji uvjeti dovode u iskušenje
jednu od najčvršćih veza u cijelom Atlantskom oceanu.
Ovaj mužjak tupika čeka svoju partnericu.
Svoju jedinu ljubav.
Uz njega još 100 000 tupika čeka svoje partnerice da se vrate kući
nakon osam mjeseci.
Njegova partnerica još je negdje nad morem,
lovi i skuplja snagu za sezonu gniježđenja.
Jazbina dotad mora biti spremna.
Prvi je zadatak mužjaka tupika
proljetno čišćenje.
Imaju samo jednog ptića godišnje i zato sve mora biti besprijekorno.
Još malo meke trave...
i može ponosno pokazati jazbinu.
Ali nje još nema.
Mora biti strpljiv.
Par su već deset godina
i nikad ga nije iznevjerila.
No vjerni tupik ne može samo čekati.
Izgradio im je dom i zaslužio je malo odmora.
Ovo je zabavno.
Pogotovo kad vjetar jače zapuše.
Posvuda oko njega ponovno se sastaju sretni parovi.
No njegove drage partnerice još nema.
Donedavno partnerice svih tupika vratile bi se u razmaku od nekoliko dana.
No zbog siromašnih ribljih stokova i snažnijih oluja zimi,
ribu je teže loviti.
Njegova partnerica neće prestati loviti dok ne bude spremna snijeti jaje.
Neke se ženke uopće ne vrate kući.
Napokon!
Nakon dugih osam mjeseci.
Najodaniji partneri na području cijelog Atlantika.
Sad je na redu važan zadatak: ptić.
Tupici i ostala stvorenja u divljem sjevernom Atlantiku
zbog zagrijavanja oceana suočavaju se golemim izazovima.
No unatoč nama priroda se prilagođava.
Ribe se sele u potrazi za novim domom.
Preživjele populacije bakalara...
kapelina
i tuna
plivaju dalje na sjever.
Prate veliku oceansku struju
prema oceanu koji se najbrže mijenja.
Struja zatim ulazi u Arktički ocean.
Sa sobom nosi toplu vodu koja topi led,
zbog čega nekoć nepristupačan ocean postaje nastanjiv.
Da bi ovdje opstali,
svi će morati posegnuti za izvanrednim mjerama.
Prijevod titlova: Martina Grujić