НАШІ ОКЕАНИ
Велика течія повільно підіймається з безодні
посеред найбільшого у світі океану...
де вона заспокоює виснажену самицю кита-горбача,
яка щойно стала матір'ю.
Вона подолала майже 5 000 кілометрів у відкритому океані, щоб народити дитинча...
в цих спокійних тропічних водах.
Горбачі розумні й чутливі.
Тут вони мають спокій і час, якого потребують,
щоб встановити життєво важливий зв'язок між матір'ю і дитинчам.
Обійми допомагають зміцнити один з найсильніших зв'язків у природі.
Але вони тут ненадовго.
Якщо потраплять у шторм у відкритому океані,
це може їх розділити.
Тож вони пливуть до єдиного притулку в цій частині Тихого океану...
Гавайських островів.
Шлях туди небезпечний.
Самці-горбачі патрулюють підступи до острова, знаючи...
що кожна доросла самиця, що припливе сюди, незабаром буде готова до розмноження,
і варта погоні.
Її двотонне новонароджене маля не усвідомлює небезпеки.
Але дитинчата можуть бути вбиті чи відокремлені юрбою 40-тонних самців.
Тому мама спілкується пошепки, намагаючись, щоб її не підслухали.
Захист сина — її пріоритет.
Але він хоче грати.
Його невинні бризки видають їх.
І перегони почалися.
Вони розганяються до 25 км/год.
З десяток суперників починають боротися за неї...
у пекельній гонитві.
Але з дитинчам мама не може їх обігнати.
Її спіймали.
І зараз вона може лише спробувати захистити своє дитя...
поки самці борються за місце поряд із нею.
Стикаються вісімдесят тонн жиру і м'язів.
Мама відбивається від самця, що підплив надто близько, 4-метровим грудним плавцем.
Вона робить усе можливе, щоб захистити свою дитину.
Він швидко втомлюється.
Але попереду мілководдя.
Тоді найбільший самець знову наближається...
і випускає бар'єр з бульбашок.
Це демонстрація домінування,
він показує, що в нього ще багато енергії.
І відтісняє будь-якого суперника, що наблизиться.
Це дає мамі й малюку можливість пірнути й зникнути з поля зору.
Вона дозволяє йому супроводити їх у безпечне місце.
Під його захистом вони можуть відпочити.
І якщо він буде терплячим, з часом вона може вирішити спаруватися з ним.
Але її головним пріоритетом залишається малюк.
Тепер він може спокійно поїсти...
і пограти в безпеці...
бризкаючи довкола скільки схоче.
За кілька місяців мама та її малюк
разом із рештою гавайських горбачів,
почнуть свій похід на північ
до багатих літніх кормових угідь,
що лежать за пів океану.
Наші океани настільки величезні, що визначають колір нашої планети.
Протягом всієї історії людства вони були воротами у невідоме.
Навіть сьогодні поверхня океану є порталом в інший світ.
Світ таємниць...
і драми...
населений настільки розумними істотами,
яких так рідко бачать,
що ми тільки починаємо знайомитися з ними.
Але світ зазнає безпрецедентних змін...
як і наші океани.
Ми побачимо неймовірні способи вижити...
коли разом поринемо в цей мінливий світ.
Ми подолаємо їхні виклики...
розкриємо їхні секрети
і знайдемо життя, схоже на наше більше...
ніж ми могли собі уявити.
Ще ніколи нам не було так важливо дослідити дива...
несподіванки
й радості життя в усіх наших океанах.
Наша подорож починається в блакиті, що покриває майже третину нашої планети.
ТИХИЙ ОКЕАН
З усіх наших океанів Тихий — найбільший і найглибший.
У цьому могутньому океані кружляє безліч течій, але одна об'єднує їх усіх.
Це частина найпотужнішого кругообігу води на Землі.
Ми називаємо її глобальною океанічною течією...
і вона оживляє Тихий океан у найдивовижніші способи.
Як-от на рифах західної частини Тихого океану,
де вона підтримує найбільше розмаїття морського життя, яке можна знайти.
Тут мешкає найвідоміша риба світу.
Риба-клоун.
І його родина.
Вони живуть в анемоні поруч зі схилом...
з видом на океан.
Велика течія освіжає корали, що побудували цей світ...
дозволяючи їм процвітати...
завдяки чистій, насиченій киснем воді,
яку течія приносить із відкритого океану прямо до них.
Саме те, що потрібно цьому малому.
Бо незабаром він вперше стане батьком.
Мама відклала понад 100 безцінних ікринок, і тепер тато має доглядати за ними.
А це означає — дбати про їхню чистоту...
прибирати бруд і пісок...
та забезпечувати цілодобовий догляд.
На рифі повно хижаків...
а доглянута анемона захистить родину своїми небезпечними щупальцями...
якщо тато зробить свою роботу...
і триматиме все в бездоганному порядку.
Але бути зразковим домогосподарем
і тримати ікринки в чистоті — важке завдання.
Особливо сьогодні.
Скупчення плавучих каменів.
Це робота сил стихії.
Бо десь далеко
сталося виверження підводного вулкана,
створивши пемзу...
мільярди заповнених газом вулканічних каменів,
які можуть бути віднесені за тисячі кілометрів
глобальною океанічною течією.
Це найгірший кошмар новоспеченого тата.
Але в перспективі
цей безлад може стати гарною новиною для всього району.
Бо пемза повільно розчинятиметься,
вивільняючи поживні речовини, які підтримують розвиток і зростання.
Виявляється, трохи бруду не завадить.
Куди б вона не текла, велика течія приносить надзвичайні багатства,
і в Тихому океані її шляхом керує колосальна сила.
Сила, що здатна створювати гори.
Ланцюг із 40 000 км активних вулканів, відомий як Вогняне коло,
оточує цей океан.
На заході Тихого океану вони утворюють гірське узбережжя,
яке спрямовує велику течію по петлі на північ,
щосекунди переносячи понад 50 мільйонів тонн тропічної води
до островів Японії...
де вона нагріває воду навколо до 27 градусів за Цельсієм.
Достатньо для життя тропічних коралових рифів
північніше, ніж будь-де на Землі.
Молодий самець каракатиці...
шукає романтики.
Бо сьогодні — початок щорічного балу каракатиць,
що проводиться щовесни, коли тепла вода сприяє їхньому прагненню знайти собі пару.
Каракатиці мають дивовижну здатність
повідомляти про свої почуття через шкіру.
Але ця суперсила може бути й слабкістю.
Особливо, якщо ти хвилюєшся про своє перше побачення.
Одна самиця привернула його увагу.
Глибокий вдих.
Починається.
Коли він наближається,
його мозок напряму зв'язується з тисячами пікселів на шкірі,
щоб сказати:
«Привіт. Я розважливий, спокійний і розслаблений».
Саме те, що вона шукає.
Але біда не спить.
Ці круті хлопці відкрито проявляють агресію.
Їхній чванливий вигляд і смужки, як у зебри, означають, що вони злі...
і не бояться розпочати сутичку.
Молодого самця прогнали.
Але його, як і Халка, краще не злити.
Бо в гніві він їм не сподобається.
Він миттєво показує власне насичене зеброве забарвлення.
Своїм нестримним характером...
він відлякує суперника.
І повертається до самиці.
Але її не цікавлять круті хлопці.
Щоб завоювати даму, йому треба зберігати спокій.
Тож у неймовірній виставі
він, здається, роздвоюється.
Своїми тьмяними кольорами він показує самиці, що він спокійний...
а суперникам він демонструє свої смужки мачо.
Нарешті, із певним контролем гніву, його суперсила стала перевагою.
Він демонструє, що він сильний, але чутливий.
Нарешті вона вражена.
У світі каракатиць все стається швидко.
І майже одразу вони створюють сім'ю.
Вона відкладає ікру там,
де течія зігріватиме її і насичуватиме киснем.
Звідси велика течія також змінює свій характер,
збагачуючись мінералами, коли проходить повз діючі вулкани,
які позначають північну межу Вогняного кола.
І коли вона прибуде до берегів Аляски через три роки...
то допоможе влаштовувати щорічний бенкет.
Горбачі.
Вони припливли аж з Гаваїв в очікуванні цієї сезонної винагороди.
Але риболовля вже не та, що раніше.
Бо сьогодні наш рибальський флот часто прибуває туди першим.
Наш апетит до риби означає,
що морські хижаки мають змагатися з нами.
Але ці двоє підозрілих персонажів мають таємне місце.
І план...
як перехитрити людей.
Крадучи рибу...
з інкубатора лосося.
Ці сітки містять 14 мільйонів молодих лососів,
яких скоро випустять, щоб відновити популяцію в дикій природі.
Навіщо змагатися з рибальським флотом, коли маєш шведський стіл?
Але це рибальський Форт-Нокс.
Не пройдеш повз охорону не поміченим, коли ти довжиною 15 метрів.
На відміну від дрібних крадіїв.
Здається, це нездійсненна місія.
Але цей хитрий дует вів розвідку роками.
І в них є план...
напасти в той момент, коли з інкубатора випускають молодняк лосося.
Крок перший: обрати правильний час
і триматися тихо.
На узбережжі не видно загрози,
сховище відчинено.
Звук ланцюгів, як дзвін до обіду...
сповіщає китів, що здобич почала рухатися.
Крок другий: вломитися до того, як молодняк лосося вийде назовні.
Це розбійний напад...
але більшість риби виривається на волю і починає прямувати в море.
Тож, останній крок: запустити сітку з бульбашок...
яка приховує в собі нову хитрість у полюванні...
використовуючи грудні плавники, вони зганяють рибу в ще щільніший клубок.
Ці злочинні генії здійснили ідеальне пограбування...
хоча достатньо риби втікає, щоб збільшити чисельність у дикій природі.
Зрештою, люди не можуть нічого зробити...
щоб зупинити 40-тонних океанських крадіїв.
Починаючи шлях вздовж берегової лінії на південь,
холодна родюча течія збагачує вулканічне західне узбережжя Північної Америки...
підтримуючи ліси гігантських ламінарій,
деякі з яких височіють на 55 метрів над морським дном...
і є домом для дивовижного розмаїття життя.
Кожен рівень заселений.
Морські леви ширяють у гілках.
Морські видри відпочивають у кронах...
і харчуються лісовою підстилкою,
у якій ховається чарівний світ безхребетних.
Вплив течії навіть змінює життя поза океаном.
Вона підтримує тисячі кілометрів прибережних тропічних лісів,
включно з найвищими деревами на Землі.
Вони можуть рости тільки тут, де течія охолоджує повітря,
купаючи їх у морському тумані та даруючи м'який дощ...
що допомагає зберегти всю берегову лінію прохолодною.
Коли течія досягає Лос-Анджелеса, вона сповільнюється,
і на кілька тихих літніх днів
поверхневий шар прогрівається достатньо...
щоб підготувати сцену для дивовижного видовища.
Це неймовірне світло називається біолюмінесценцією —
сяйво мільярдів особин мікроскопічного планктону.
Коли кожна з них рухається, вона випромінює мерехтіння.
Саме на це чекали каліфорнійські морські леви.
Коли косяки сардин харчуються планктоном, вони світяться...
привертаючи до себе увагу.
Уся ця активність приваблює на бенкет дельфінів.
Світло цих природних феєрверків привертає увагу навіть денних хижаків.
Хто б міг уявити?
Одне з найкращих світлових шоу природи
ховається у всіх на виду...
просто серед яскравих вогнів Лос-Анджелеса.
В міру просування великої течії до тропіків
її частина відходить до пустельного моря.
У Каліфорнійську затоку в Мексиці.
Постійно поповнюючи свої води,
течія допомагає зберегти затоку родючою і прохолодною.
Її називають світовим акваріумом...
через величезне розмаїття риби.
Але не всі риби задоволені натовпом.
Під мілиною
ховається мініатюрний світ, який створює більш приватний простір.
Ця самиця морської собачки шукає партнера.
Кілька 5-сантиметрових самців хочуть позмагатися за її увагу.
Але її цікавить лише найсильніший...
найбільший...
і найкраще вбраний.
Тож немає способу обрати краще...
ніж влаштувати танцювальний батл...
і визначити, у кого найкращий ритм...
стиль
і витривалість.
Кожен самець додає свої танцювальні рухи, щоб перевершити один одного.
Чудова розтяжка.
Непоганий рух.
Але який вердикт?
Чи риби мають талант?
Це «ні» від неї.
Але жодних вбивств на танцмайданчику.
Ось ще одна самиця.
Вечірка може тривати цілий день
у найексклюзивнішому танцювальному залі Мексики.
Глобальна океанічна течія віддаляється від обох Америк
і прямує в центральну частину Тихого океану.
У цій глушині
мандрівникам доводиться долати величезні відстані, щоб знайти їжу.
І там, де це можливо, вони пливуть за течією.
Як ці довгоносі дельфіни.
Тут легко можна загубити одне одного.
Тож вони виконують піруети, стрибаючи до трьох метрів у повітря.
Шумні бризки допомагають їм триматися разом.
І вони можуть подорожувати в суперзграях чисельністю до 5 000 особин.
Тут, глибоко під хвилями,
Вогняне коло народжує підводні вулкани та глибоководні жерла...
які змінюють структуру самого морського дна...
наслідки чого відчувають ті, хто плаває набагато вище.
Самиця ската манти вирішила скористатися течією.
Її 8-метровий розмах крил дозволяє з легкістю мандрувати океаном.
Вона прямує в океанську синяву на таємне рандеву.
Підводна гора височіє над безоднею.
Одна з понад 30 000 вершин, прихованих під поверхнею Тихого океану.
Кожна зі створених лавою гір має унікальне магнітне поле
через вміст земних металів...
яке вона може виявити завдяки чуттю, що розділяє зі своїми родичами.
Акулами.
Це дозволяє підводним горам стати місцем зустрічі.
І рідкісною можливістю поспілкуватися для самотніх океанських мандрівників.
Але багато з цих підводних гір експлуатуються людьми...
які виловлюють всю рибу довкола.
За останні 50 років
у деяких частинах Тихого океану кількість акул зменшилася на 90 %,
розриваючи крихкий життєвий баланс.
Лише захищаючи ці підводні гори,
можемо побачити, як вони збагачують життя у центральній частині Тихого океану.
Нагадуючи нам, наскільки багатими можуть бути наші океани,
коли ми їх захищаємо.
Три чверті вулканічної активності у світі залишається під водою.
Але кожні кілька років вулкани виходять на поверхню...
створюючи нові острови, коли лава витікає з земної кори.
Коли лава витікає в море, вона швидко охолоджується, утворюючи зубчасті береги.
За 965 кілометрів від Еквадору
ланцюг вулканічних островів встає на шляху глобальної океанічної течії.
Галапагоські острови.
Діючі вулкани острова створюють складну берегову лінію...
і можливість для хижака, що прокладає собі шлях.
Галапагоського морського лева...
і його сім'ї.
Їхнє дитинча ще замале, щоб ловити собі їжу.
Тому ходити на полювання...
справа мами й тата.
Вони вирішили влаштувати собі дім на цих суворих вулканічних скелях
з поважної причини.
Вони захищені від відкритого океану лабіринтом проток і мілководних заток.
І водночас поруч розташоване
одне з найбагатших на рибу морів центральної частини Тихого океану.
Стикаючись із цими вулканічними островами, велика течія виштовхує насичену їжею воду,
підживлюючи поверхню...
і викликаючи вибух життя просто на шельфі.
Але морським левам буде нелегко
принести щось із цієї їжі малюку.
Бо вони мають конкурента.
Чорноперу акулу.
Висхідні течії ваблять жовтоперого тунця — одну з найшвидших риб у морі...
швидкість якої сягає 64 кілометрів на годину.
У морських левів немає шансів спіймати їх тут.
Тунець зазвичай уникає мілководдя.
Тож самець випускає стіну з бульбашок,
що заважає рибам втекти і змушує їх пливти до берега.
Працюючи разом, морські леви заганяють тунця в старий лавовий потік...
спрямовуючи риб у пастку.
Тепер морські леви мають перевагу.
Але запах крові насторожує їхніх суперників.
Самець спіймав свою здобич, але його оточують акули.
Один укус — і він буде поранений та не зможе піклуватися про сім'ю.
Коли все закінчується, самець лишається неушкодженим.
Але він втратив свою здобич.
Та їхнє дитинча має їсти.
Тож мама не здасться.
І акули це знають.
Єдиний шанс морського лева —
загнати тунця туди, куди акули не зможуть заплисти.
Тобто вигнати з води.
Нарешті їхнє маля може наїстися досхочу
завдяки унікальним мисливським навичкам батьків,
які можна побачити лише тут...
на Галапагосах.
Глобальна океанічна течія продовжує оживляти весь Тихий океан,
лише за чотири роки вона перетинає
найбільшу ділянку відкритого океану на Землі...
понад 19 000 кілометрів завширшки — південну частину Тихого океану.
Де зелена черепаха сподівається знайти їжу.
Вона прислухається до шуму далекого прибою.
Величезні вали, гнані вітрами, розбиваються об мілководдя,
вивільняючи найпотужніші хвилі у світі.
Тут не місце слабкодухим.
Бо під усіма цими полінезійськими хвилями...
дуже незатишно...
адже кожна з них може обрушувати сотні тонн морської води.
Люди каталися тут на хвилях протягом століть...
але предки черепах підкоряли хвилі задовго до нас.
Вона знає, як поводитися у хвилях.
На відміну від декого.
До того ж вона тут не для серфінгу.
Вона хоче поїсти.
Вона знає, що найкращі водорості ростуть там, де корали не можуть, —
у зоні удару, саме там, де розбиваються хвилі.
Завдяки своїм навичкам, вона має у своєму розпорядженні найкращі пасовища.
На півдні Тихого океану кожен змушений боротися з найпотужнішими силами природи.
Під час виверження вулкана в Тонзі 2022 року...
він вивільнив енергію, еквівалентну тисячі атомних бомб...
посилаючи ударні хвилі по всій планеті.
Але саме в такому хаосі ми бачимо найдивовижнішу роль Вогняного кола.
За минулі мільйони років
виверження вулканів залишили нам у спадок понад 20 000 райських островів.
Кожен із них — трамплін для життя...
що поширює живі створіння через величезні відстані на півдні Тихого океану.
І в дуже рідкісних випадках
Вогняне коло поєднується з великою течією,
щоб кинути цим мандрівникам на далекі відстані додатковий рятувальний круг,
несучи скупчення пемзи...
які пропонують безпечний проїзд для попутників.
Навіть аж до самого Великого Бар'єрного рифу в Австралії.
Повернемося на початок нашої подорожі — до рифів західної частини Тихого океану.
Новий дім, де мандрівники нарешті зможуть оселитися.
Якщо їм вдасться знайти місце серед місцевих.
Під час нашої подорожі навколо Тихого океану
глобальна океанічна течія допомогла перетворити
руйнівну природу Вогняного кола
на потужну життєву силу.
Але її епічна тисячолітня подорож...
через усі наші океани...
тільки починається.
Далі...
течія впадає в Індійський океан.
Яскравий і вражаючий...
але з дуже високою конкуренцією.
Зіткнувшись зі зростаючим впливом нашого світу...
лише найрозумніші...
знайдуть нові шляхи...
вижити
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська