UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
O PRODUCȚIE WILD SPACE
ÎN PARTENERIAT CU FREEBORNE MEDIA ȘI HIGHER GROUND
OCEANELE NOASTRE
Un curent puternic se ridică încet din abis,
în mijlocul celui mai mare ocean de pe glob,
unde alină o balenă-cu-cocoașă epuizată,
care tocmai a devenit mamă.
A străbătut peste 4.800 km prin ocean pentru a da naștere
în aceste ape calme, tropicale.
Balenele-cu-cocoașă sunt inteligente și sensibile.
Aici au liniștea și răgazul de care au nevoie
pentru a forma legătura vitală dintre mamă și pui.
Una dintre cele mai puternice legături din natură e consfințită cu o îmbrățișare.
Dar nu pot rămâne aici.
Dacă-i prinde o furtună în larg,
i-ar putea despărți.
Așa că înoată spre singurul adăpost din această regiune a Pacificului Central,
arhipelagul Hawaii.
Drumul într-acolo e periculos.
Masculii patrulează pe căile de acces către arhipelag,
știind că femelele adulte care vin aici vor fi curând gata de împerechere
și merită urmărite.
Nou-născutul ei de două tone nu e conștient de pericole.
Dar puii pot fi uciși sau despărțiți de mamă
în încleștarea masculilor de 40 de tone.
Mama comunică în șoaptă, ca să nu fie auziți.
Prioritatea ei e să-și protejeze puiul.
Dar puiul vrea să se joace.
Bălăceala lui nevinovată îi dă de gol.
Cursa a început.
Masculii accelerează până la 24 km/h.
O duzină de rivali se întrec pentru ea
în cursa împerecherii.
Cu puiul după ea, mama nu poate scăpa de ei.
Este prinsă.
Acum nu poate decât să-și protejeze puiul
în timp ce masculii se luptă pentru ea.
Optzeci de tone de grăsime și mușchi se ciocnesc.
Cu înotătoarea pectorală de 4,5 m, mama gonește un mascul venit prea aproape.
Face tot ce poate pentru a-și feri puiul.
Acesta obosește rapid.
Dar apa mică este aproape.
Atunci, cel mai mare mascul se apropie iar
și lansează o barieră de bule.
E o demonstrație de supremație,
prin care arată că are suficientă energie.
Gonește orice rival care se apropie prea mult.
Și le dă mamei și puiului șansa de a se îndepărta.
Mama îi permite să-i conducă pe amândoi la adăpost.
Sub protecția lui, se pot odihni.
Și, dacă are suficientă răbdare, în timp, poate alege să se împerecheze cu el.
Dar puiul rămâne prioritatea ei.
Acum, puiul poate să sugă în liniște
și să se joace în siguranță...
bălăcindu-se după pofta inimii.
În doar câteva luni, mama și puiul ei,
împreună cu restul balenelor-cu-cocoașă din Hawaii, vor porni spre nord,
spre bogatele zone de hrănire estivale aflate la jumătate de ocean distanță.
Oceanele noastre sunt atât de vaste, încât definesc culoarea planetei.
De-a lungul istoriei omenirii, au fost o poartă către necunoscut.
Chiar și azi, suprafața oceanului este un portal către o altă lume.
O lume a misterelor
și dramatismului,
populată de vietăți atât de inteligente
și de rar văzute,
încât abia începem să le cunoaștem.
În epoca noastră, lumea trece prin schimbări fără precedent
și oceanele odată cu ea.
Vom vedea tehnici incredibile de supraviețuire...
în timp ce facem față împreună unei lumi în rapidă schimbare.
Vom vedea cu ce probleme se confruntă,
le vom dezvălui secretele
și vom descoperi vieți mai similare cu ale noastre
decât ne puteam imagina.
Nicicând nu a fost mai important să explorăm minunile,
surprizele
și bucuriile vieții din oceanele noastre.
Călătoria noastră începe în întinderea albastră
care acoperă aproape o treime din planeta noastră.
OCEANUL PACIFIC
Dintre toate oceanele noastre, Pacificul e cel mai mare și cel mai adânc.
Mulți curenți circulă în acest ocean imens,
dar unul îi unește pe toți.
Face parte din cea mai puternică circulație de apă de pe Pământ.
Îl numim curentul oceanic planetar
și aduce Pacificul la viață în moduri uimitoare.
De pildă, pe recifele din Pacificul de Vest,
unde ajută la susținerea celui mai divers ecosistem marin din lume.
Aici trăiește cel mai faimos pește de pe glob.
Peștele-clovn.
Și familia lui!
Locuiesc într-o anemonă de lângă marginea recifului,
cu vedere la ocean.
Curentul împrospătează coralii care au clădit această lume,
permițându-le să se dezvolte
datorită apei curate, oxigenate aduse din largul oceanului chiar la ușa lor.
Exact ce-i trebuie acestui micuț.
Pentru că, în curând, va deveni părinte pentru prima oară.
Mama a depus peste 100 de icre prețioase și acum tata trebuie să aibă grijă de ele.
Asta înseamnă să le curețe,
să le spele de mizerie și nisip
și să le îngrijească nonstop.
Reciful e plin de prădători
și o anemonă bine îngrijită va proteja familia cu tentaculele sale înțepătoare.
Cu condiția ca tata să fie harnic
și să păstreze totul curat lună.
Dar nu e ușor să faci treburile casei în timp ce păstrezi ouăle curate.
Mai ales azi.
O plută de pietre plutitoare.
E un semn al forțelor naturii în acțiune.
Pentru că undeva, departe,
un vulcan subacvatic a erupt,
creând piatră ponce,
miliarde de roci vulcanice poroase
care pot fi transportate pe mii de kilometri
de curentul oceanic planetar.
E cel mai crunt coșmar al unui proaspăt tată.
Dar, pe termen lung,
mizeria asta ar putea fi bună pentru tot cartierul.
Pentru că piatra ponce se va dizolva încet,
eliberând nutrienți care susțin dezvoltarea și creșterea.
Se pare că un pic de mizerie nu strică.
Pe tot cursul său, marele curent aduce cu sine bogății extraordinare.
Și, în Pacific, e direcționat de o forță colosală.
Una care are puterea de a crea munți.
Un lanț de 40.000 km de vulcani activi, cunoscut drept Cercul de Foc,
înconjoară acest ocean.
Din Pacificul de Vest, formează o linie de coastă muntoasă
care ghidează marele curent pe o buclă spre nord,
transportând peste 50 de milioane de tone de ape tropicale pe secundă
către arhipelagul Japoniei,
unde încălzește apa din jur până la 27 de grade Celsius.
Destul cât să susțină recife tropicale de corali
mai la nord decât oriunde altundeva pe glob.
Un tânăr mascul de Sepia latimanus
își caută parteneră.
Pentru că azi începe balul anual al sepiilor,
ca în fiecare primăvară,
când apa caldă le împinge să se împerecheze.
Sepiile au uimitoarea abilitate
de a-și comunica sentimentele prin piele.
Dar această superputere poate fi și o slăbiciune.
Mai ales dacă ai emoții pentru prima întâlnire.
O femelă anume i-a atras atenția.
Respiră adânc...
Acum e-acum!
Când se apropie,
creierul lui se conectează direct la mii de pixeli din piele
pentru a transmite:
„Bună! Sunt încrezător, calm și relaxat.”
Exact ce caută ea.
Dar la orizont apar necazuri.
Durii aceștia nu-și ascund agresivitatea.
Făloșenia și dungile de zebră arată că sunt furioși
și nu se tem să intimideze.
Tânărul mascul e gonit.
Dar, ca pe Hulk, n-au făcut bine că l-au înfuriat.
N-o să le placă furios.
Instantaneu, își afișează propriile dungi intense de zebră.
Cu furia dezlănțuită,
sperie un rival.
Și se întoarce la femelă.
Dar pe femelă n-o interesează durii.
Ca s-o cucerească, va trebui să-și păstreze calmul.
Așa că, într-un spectacol incredibil,
pare să-și scindeze personalitatea.
Prin colorația relaxată, îi arată femelei că e calm,
în timp ce rivalilor le arată dungile sale macho.
În fine, cu puțin autocontrol, superputerea lui a devenit un avantaj.
Arată că e puternic, dar sensibil.
În sfârșit, femela e impresionată.
Lucrurile merg repede în lumea sepiilor.
Cei doi își întemeiază imediat o familie.
Femela își depune ouăle
într-un loc unde vor fi încălzite și oxigenate de curent.
De aici, marele curent își transformă și el caracterul,
îmbogățindu-se cu minerale când trece pe lângă vulcanii activi
care marchează granița nordică a Cercului de Foc.
Când ajunge lângă Alaska, după trei ani,
alimentează un festin anual.
Balene-cu-cocoașă.
Au venit tocmai din Hawaii, anticipând această abundență sezonieră.
Dar pescuitul nu mai e ca pe vremuri.
Pentru că, acum, flotele noastre de pescuit ajung adesea primele.
Din cauza apetitului nostru pentru pește, le facem concurență prădătorilor marini.
Dar aceste două personaje dubioase știu un loc secret.
Și au un plan
cu care să-i păcălească pe oameni.
Vor fura pește
dintr-o crescătorie de somon.
În aceste plase se găsesc 14 milioane de somoni tineri
care vor fi eliberați curând pentru a repopula apele din zonă.
De ce să te întreci cu flotele de pescuit când ai la dispoziție un bufet?
Dar crescătoria e foarte bine păzită.
Nu te poți strecura pe lângă pază când ai 15 metri lungime.
Spre deosebire de hoții mai mărunți.
Pare o misiune imposibilă.
Dar această pereche vicleană cercetează zona de mulți ani.
Și planul lor e
să atace în clipa când e eliberat puietul.
Primul pas e să-ți alegi bine momentul
și să fii discret.
Fără semne evidente de pericol,
„seiful” este descuiat.
Sunetul lanțurilor e ca un clopoțel de masă
care avertizează balenele că prada a pornit.
Al doilea pas e să intri înainte să iasă puietul.
E o lovitură rapidă,
dar majoritatea peștilor scapă și încep să se împrăștie în mare.
Pasul final e să faci o plasă de bule,
care ascunde o nouă tehnică de hrănire:
folosirea aripioarelor pectorale pentru a strânge peștii laolaltă.
Acești infractori geniali au reușit jaful perfect,
dar au scăpat destui somoni pentru ca numărul lor să crească.
Până la urmă, oamenii nu pot face nimic
pentru a-i opri pe hoții de 40 de tone ai oceanului.
Curgând de-a lungul coastei către sud,
curentul rece și fertil îmbogățește coasta vestică vulcanică a Americii de Nord,
hrănind păduri de varec uriaș,
care se ridică, pe alocuri, la 55 m deasupra fundului mării
și găzduiesc o biodiversitate uriașă.
Fiecare nivel e locuit.
Leii-de-mare plutesc printre ramuri.
Vidrele-de-mare se odihnesc în coronament...
și se hrănesc pe solul pădurii,
care adăpostește o lume încântătoare de nevertebrate.
Influența curentului transformă chiar și viața de dincolo de ocean.
El susține mii de kilometri de păduri tropicale litorale,
unde cresc cei mai înalți copaci de pe Terra.
Pot crește doar aici, unde curentul răcește aerul,
îmbăindu-i în negura mării și scăldându-i în ploi ușoare,
care răcoresc întreaga coastă.
Când curentul ajunge la Los Angeles,
încetinește
și, vreme de câteva zile liniștite de vară,
apa se încălzește suficient la suprafață
încât să poată găzdui un spectacol impresionant.
Această lumină incredibilă se numește „bioluminescență”.
E strălucirea a miliarde de organisme microscopice de plancton.
Când sunt agitate, acestea sclipesc.
Și exact asta așteptau acești lei-de-mare californieni.
Bancurile de sardine se hrănesc cu planctonul și se luminează și ele,
atrăgând atenția asupra lor.
Tot acest forfot atrage la masă delfinii.
Artificiile naturale fac așa multă lumină, încât atrag și prădătorii diurni.
Ce să vezi? Unul dintre cele mai frumoase jocuri de lumini din natură
e ascuns sub nasul tuturor,
chiar dincolo de luminile din Los Angeles.
Pe măsură ce marele curent curge spre tropice,
e deturnat, în parte, către o mare deșertică.
Golful California, de lângă Mexic.
Reîmprospătându-i permanent apele,
curentul menține golful fertil și răcoros.
A fost supranumit „acvariul lumii”,
datorită diversității peștilor de aici.
Dar nu tuturor peștilor le place la grămadă.
Sub bancuri,
există o lume miniaturală care oferă un spațiu mai intim.
Această femelă de Emblemaria hypacanthus își caută partener.
Câțiva masculi de cinci centimetri se întrec să-i atragă atenția.
Dar pe ea o interesează doar cel mai puternic,
cel mai mare
și cel mai „bine îmbrăcat”.
Și cum poate alege mai bine
decât printr-un concurs de dans
care să decidă cine e campion la ritm,
la stil
și la rezistență?
Fiecare mascul își adaugă propriile mișcări,
ca să-și întreacă rivalii.
Grozavă extensie!
Frumoasă mișcare!
Dar care e verdictul?
Peștii au talent?
Votul ei este „nu”.
Dar nu e nevoie de o crimă pe ringul de dans.
Iată o altă femelă!
Petrecerea poate continua toată ziua
aici, în cea mai exclusivistă sală de bal din Mexic.
Curentul oceanic planetar se îndepărtează de Americi
și curge către Pacificul Central.
În această sălbăticie,
călătorii trebuie să parcurgă distanțe uriașe pentru a găsi hrană.
Și, unde pot, se lasă purtați de curent.
Ca acești delfini-rotitori.
Le-ar fi ușor să se piardă unul de altul.
Așa că fac piruete până la trei metri în aer.
Săriturile zgomotoase îi ajută să rămână împreună
și să navigheze în grupuri uriașe, de până la 5.000 de indivizi.
Aici, la mari adâncimi,
Cercul de Foc naște vulcani subacvatici și fisuri hidrotermale
care schimbă structura fundului mării,
afectând viețuitoarele care înoată cu mult deasupra.
O femelă de diavol-de-mare se lasă purtată de curent.
Anvergura ei de 8 m îi permite să străbată oceanul cu ușurință.
Se îndreaptă spre o întâlnire secretă în întinderea albastră.
Un munte submarin care se înalță din abis.
Unul dintre cele peste 30.000 de vârfuri ascunse în apele Pacificului.
Construiți din lavă, fiecare are o amprentă magnetică unică,
dată de metalele ascunse înăuntrul său,
pe care femela o poate detecta folosind un simț pe care-l au și rudele ei.
Rechinii.
Munții submarini devin astfel locuri de întâlnire.
Și o rară ocazie de socializare pentru solitarii oceanelor.
Dar oamenii au exploatat mulți dintre acești munți,
pescuind tot ce era aici.
În ultimii 50 de ani,
numărul rechinilor a scăzut cu 90% în unele regiuni ale Pacificului,
destabilizând ecosisteme fragile.
Doar protejând acești munți submarini
putem vedea cum îmbogățesc viața în Pacificul Central.
Asta ne amintește cât de bogate pot fi oceanele noastre
atunci când alegem să le protejăm.
Trei sferturi din activitatea vulcanică din lume are loc sub ape.
Dar, o dată la câțiva ani, vulcanii străpung suprafața apei,
formând noi insule din lava care iese de sub scoarța terestră.
Când lava se varsă în mare, se răcește rapid, creând coaste zimțate.
La 1.000 km de Ecuador,
un lanț de insule vulcanice s-a ridicat pe traseul curentului oceanic planetar.
Arhipelagul Galápagos.
Vulcanii activi de pe insule creează o coastă dantelată
și o oportunitate pentru un prădător inovator.
Un leu-de-mare de Galápagos
și familia lui.
Puiul lor e încă prea mic ca să-și prindă hrana.
Așa că mama și tata
sunt cei care vânează.
Nu degeaba și-au ales drept cămin aceste roci vulcanice neprimitoare.
Sunt ferite de ocean de un labirint de canale și golfuri cu apă mică.
Totuși, leii-de-mare au acces
la una dintre zonele cele mai bogate în pește din Pacificul Central.
Marele curent se lovește de arhipelagul vulcanic,
ridicând apele bogate în nutrienți,
fertilizând suprafața...
și alimentând o explozie de viață în apropierea țărmului.
Dar leilor-de-mare nu le va fi ușor să aducă prada la puiul lor.
Pentru că au concurență.
Rechinii.
Curenții ascendenți atrag toni albacora, unul dintre cei mai rapizi pești din mare,
care atinge viteze de circa 65 km/h.
Leii-de-mare n-ar putea să-i vâneze aici.
De obicei, tonii evită apele puțin adânci.
Masculul suflă bule sub forma unui zid
care le taie retragerea și îi împinge spre mal.
Împreună, leii-de-mare mână tonii către rocile vulcanice,
băgându-i într-o capcană.
Acum, leii-de-mare dețin avantajul.
Dar mirosul de sânge atrage atenția rivalilor.
Masculul și-a prins prada, dar e înconjurat de rechini.
Dacă e mușcat, nu-și va mai putea hrăni familia.
În final, masculul scapă nevătămat.
Dar și-a pierdut prada.
Totuși, puiul lor trebuie să mănânce.
Așa că mama nu se dă bătută.
Și rechinii știu asta.
Singura șansă a leului-de-mare este
să împingă tonii unde rechinii nu au acces.
Afară din ocean.
În sfârșit, puiul lor are parte de hrană la discreție,
mulțumită abilităților unice ale părinților săi,
întâlnite doar aici,
în insulele Galápagos.
Curentul oceanic planetar continuă să însuflețească întregul Pacific.
Îi ia doar patru ani să traverseze
cea mai mare întindere de apă de pe Terra,
cu o lățime de peste 19.000 km, Pacificul de Sud.
Aici, o țestoasă-verde speră să găsească de mâncare.
Ascultă zgomotul valurilor îndepărtate.
Talazuri uriașe, mânate de vânturi, se sparg în apropierea țărmului,
dezlănțuind unele dintre cele mai puternice valuri din lume.
Fricoșii n-au ce căuta aici.
Pentru că, sub aceste valuri polineziene,
e nasol.
Sute de tone de apă de mare se prăbușesc peste tine cu fiecare val.
Oamenii fac surfing aici de secole,
dar strămoșii țestoasei au fost „pe val” cu mult înaintea noastră.
Ea știe ce are de făcut.
Spre deosebire de alții.
Și n-a venit aici pentru surfing.
Ci pentru masă.
Știe că algele cele mai bune cresc unde coralii nu pot trăi,
în zona de impact, exact unde se sparg valurile.
Datorită talentului ei, are cel mai bun loc de pășunat.
În Pacificul de Sud, toți se confruntă cu cele mai puternice forțe ale naturii.
Când a erupt un vulcan în Tonga în anul 2022,
a eliberat o energie echivalentă cu cea a 1.000 de bombe atomice,
trimițând unde de șoc pe planetă.
Dar un asemenea haos evidențiază rolul cel mai surprinzător al Cercului de Foc.
În milioane de ani,
erupțiile au dat naștere la peste 20.000 de insule paradiziace.
Fiecare stimulează viața,
ajutând animalele să se răspândească pe tot cuprinsul Pacificului de Sud.
Și, numai din când în când,
Cercul de Foc dă mâna cu marele curent
și le oferă acestor călători încercați un ajutor în plus
sub forma plutelor de piatră ponce,
care transportă diverși „autostopiști”.
Chiar și până la Marea Barieră de Corali.
Și înapoi de unde am pornit, recifele de corali din Pacificul de Vest.
Un nou cămin, unde hoinarii se pot, în sfârșit, stabili.
Dacă-și găsesc loc printre localnici.
În călătoria noastră în jurul Oceanului Pacific,
curentul planetar a ajutat la transformarea
naturii distructive a Cercului de Foc
într-o puternică forță a vieții.
Dar drumul său impresionant, lung de o mie de ani...
prin toate oceanele noastre...
abia începe.
În continuare,
curentul trece în Oceanul Indian.
Dinamic și spectaculos,
dar foarte competitiv.
În fața impactului tot mai mare al omului,
doar cei mai ingenioși
vor găsi noi modalități
de a supraviețui.
Subtitrarea: Raluca Dimitriu