Försiktigt.
- Försiktigt. Tappa honom inte. - Han är jättetung.
- Han har sjukt stort huvud. - Vad har det med nåt att göra?
- Zoro? Hör du mig? - Var är första hjälpen-lådan?
- Har vi en ens? - Zoro?
- Jag hittar bara de här. Var blöder han? - Överallt.
- Fler handdukar. - Vi behöver en läkare.
- Vi har ingen, vad jag vet! - Luffy? Luffy!
Nån måste gå tillbaka till Baratie.
- Jag är inte alls hungrig, Nami. - Inte för att äta!
- Någon av kunderna kanske är skeppsläkare. - Just det. En läkare.
Vi behöver en.
- Vad sysslar du med? - Hackar morötter, chefen.
Jag ser det, men varför i mitt kök? Jag degraderade ju dig.
Ja, men Patty är grymt bakfull, så om du inte vill hacka allt själv...
Låt gå.
Morötterna är för tjocka.
Äggen är för rinniga.
Jag ser direkt att din remouladsås behöver mycket mer oregano.
Oregano är för barbarer.
Hjälp!
Hjälp! Zoro behöver en läkare.
Han slogs med en krigsherre och förlorade.
- Nu blöder han överallt. - Lugna ner dig, disknissen.
- Jag hänger inte med. - Min vän håller på att dö.
Läkare finns på Conomiöarna, två dagar härifrån.
- För långt. - Jag kan inget göra.
Jag hoppas han överlever. Vart är du på väg?
- Hjälpa hans vän. - Brunchen lagar sig inte själv.
Du lärde mig att alltid hjälpa den som är hungrig.
Okej.
Ta med köksknivarna och vår bästa whisky.
Och en färsk amberjack. Den största du hittar.
- Amberjack? - Gör det bara.
Skojar du? Han behöver en läkare.
Vill du rädda din fäktarvän eller inte?
- För att sterilisera såren? - Nej du. Vilket slöseri det vore.
Vackert.
Nål.
Fiskskinn.
Det är ett gammalt sjömansknep.
Fiskskinnet stillar blodflödet och får såret att läka mycket snabbare.
- Klarar han sig? - Han har förlorat mycket blod.
- Det kan vara för sent. - Men kanske inte.
Han står med ena foten hos de levande och den andra hos de döda.
Ni måste hitta ett sätt att hålla honom hos oss.
Prata med honom. Berätta historier eller sjung visor.
Han kanske inte svarar.
Men han vet att han har er hos sig.
Mihawk.
- Vad trevligt att du anmäler dig. - Vi ska nog talas vid på tu man hand.
Utgå, kadett.
Aj aj, kapten.
Var är han?
Var är Luffy?
- Just nu vet jag inte. - Vad menar du med det?
- Jag lät honom slippa undan. - Jag sa ju åt dig att ta honom till mig.
Men, viceamiral, du vet att jag inte lyder order.
Inte ens från såna som du.
Som en av de sju krigsherrarna tjänar du världsregeringen.
- Utan vår immunitet... - Skulle jag ändå göra som jag vill.
Varken mer eller mindre.
Och vad jag vill är att se vad som händer med ynglingen vid Storleden.
Det låter jag inte ske.
Det blir inte lätt för dig, viceamiral. Den där pojken är intressant.
Vem vet?
Det kanske blir din sonson som hittar One Piece till slut.
Jag äter middag i mässen ikväll.
Vad gott det luktar!
Jag tänkte att ni var hungriga. Det blev mycket fisk över.
Släng aldrig mat.
Vad är det? Gillar du inte fisk?
Jag älskar fisk. Jag måste bara fixa Zoros svärd innan han vaknar.
Han är ganska illa däran, kompis.
- Han kanske inte vaknar. - Zoro är den starkaste jag känner.
Han skulle aldrig låta nån krigsherre klå honom.
Men du måste äta.
Vill du inte ha fisk har jag T-benstek i köket.
Eller du kanske är mer sugen på saffransrisotto.
I vanliga fall skulle jag ta båda.
Men jag måste verkligen fixa Waddy Itchy-Monkey åt honom.
- Vad? - Hans svärd.
Det heter så.
- Varför? - Jag vet inte. Det är speciellt, sa han.
- Sanji, kan du laga Zoros älsklingsrätt? - Javisst. Vad gillar han?
Han älskar risbullar.
Och öl.
- Kan du laga risbullar i öl? - Jag kan laga vad som helst.
- Säg vad du vill ha bara. - Jag vill att han äter.
Han måste få styrkan tillbaka.
Men han måste sova också så att såren läker.
Eller han kanske bara behöver vatten.
Efter den där striden måste han ju ha blivit törstig.
Men han måste vara trött också, så...
Vi får låta honom vila.
Att vara kapten är det tuffaste jobbet i världen, vet du.
Zeff har sagt att beslutsfattandet är det som skiljer kaptenen från de andra.
Och han var en av havets bästa piratkaptener.
- Har Zeff varit pirat? - Ja.
Kapten för Kockpiraterna. Han kallades Zeff Rödben.
Han hade alltid fiendens blod på sina stövlar.
Hur träffades ni? Var du i hans besättning?
Inte direkt.
PASSAGERARSKEPPET ORBIT, ÖSTERBLÅ, FÖR 9 ÅR SEDAN
Sanji, kom igen. Disken plockar sig inte själv.
Jag jobbar på veloutén. Jag måste få konsistensen rätt.
Va? Det här är en kabyss. Du serverar inte flott mat här.
- Jo, när jag kommer till Allblå. - Hörde ni? Sanji ska till Allblå.
Det är ingen verklig plats, pojk. Allblå finns inte.
Jo, det finns. Jag ska hitta det en dag.
Det är en skröna kockar skvallrar om. Ut och plocka disk nu.
Pirater! Vi blir äntrade.
Pirater? Vi måste härifrån.
Velouté.
Nej.
Mer oregano.
Oregano är för barbarer!
Fint försök, lilla äggplanta. Hur vill du dö? Snabbt eller långsamt?
Jag dör hellre än låter dig krydda min mat.
Gjorde du den?
- Det var inte illa. - Bättre än din mat, gamla skitstövel.
Du har en vass tunga, pojk.
Ska jag skära ut den och steka den i lite grisfett?
Gör som du vill, men jag dör inte här. Inte förrän jag har hittat Allblå.
Allblå?
Vad vet en liten äggplanta om Allblå?
Vad hände?
Oväder.
Båda skeppen sjönk.
Men besättningen...
Alla är döda.
Utom vi.
- Vad ska vi göra? - Vänta.
Vi hoppas att ett skepp får syn på oss innan den där solen...
...bleker våra benknotor.
Det här är det enda vi har att äta.
Ät långsamt. Det finns inte mer sedan.
- Varför får du en större? - Jag är tre gånger större än du.
Vet du en sak? Du borde vara glad att jag ger dig nåt alls.
Gå till andra sidan och håll utkik.
Jag menar det. Stör mig inte om du inte ser ett skepp.
Fattar du?
Jag sa: Fattar du?
Gå nu.
DAG 2
DAG 3
DAG 25
Skepp!
Skepp! Hallå!
Hallå! Skepp! Här borta!
Kom igen!
Skepp! Snälla!
Snälla!
Kom igen, skepp!
Nej!
Nej.
DAG 30
DAG 50
DAG 70
Gubben hade dubbelt så mycket mat.
Om han inte ger mig lite så dödar jag honom själv.
- Jag sa åt dig att stanna där. - Du har mat kvar. Du måste ge mig mat!
Var är den?
Det finns ingen mat. Hur har du överlevt?
Ditt ben.
Vad har hänt?
Åt du det?
Åt du ditt eget ben?
Du gav mig all maten. Varför?
Du känner inte mig. Varför hjälpte du mig?
Ja du, lilla äggplanta...
Jag har letat efter Allblå...
...hela mitt liv.
Nu har min tid tagit slut.
Du och jag delar samma dröm.
Tro mig, Allblå...
Det finns.
Kan jag inte hitta dit...
...så kanske du kan.
Därför måste du överleva.
Du ska få uppfylla vår dröm.
För oss båda.
Fattar ni hur det känns?
Att nån hugger benet av sig för att rädda en?
Det gör jag faktiskt.
Jag menar bara att vi satt där i 85 dagar.
Han hade kunnat låta mig dö där på klippan.
Istället handlade han som en kapten. Han fattade ett svårt beslut.
Jag skulle äta mina armar och ben för att rädda Zoro.
"I ett land i havets norra delar levde upptäckaren Mont Blanc Noland."
"Hans äventyrshistorier lät alltid som lögner."
"Noland berättade för kungen om en guldstad,
men när kungen åkte dit var staden borta."
"Och de flesta av kungens soldater omkom på vägen dit."
"Noland dömdes till döden men fortsatte att ljuga."
"Han menade att guldstaden hade sjunkit till havets botten och...
...trots att ingen trodde honom slutade han aldrig ljuga."
Stackars kille.
Tänk dig att tappa bort en hel guldstad.
Jag tror inte att det var berättelsens poäng.
Berättelser kan ha flera poänger.
Jag menar...
Varför döda honom?
Ibland måste den som för befälet fatta svåra beslut.
- Varför säger alla det hela tiden? - Du kunde ha räddat Zoro.
Han hade inte behövt fäktas mot Mihawk. Varför stoppade du honom inte?
- Jag trodde inte att han skulle förlora. - Du kunde ha fått honom på andra tankar.
- Det kunde jag aldrig göra. - Så det här är bättre?
Han kanske dör, Luffy.
Jag gör vad som helst för honom.
Vad som helst.
Utom att stå i vägen för hans dröm.
- Alla drömmer, men vi växer ifrån det. - Tänker du så?
Har du ingen dröm?
Jo, att Zoro inte ska dö i min säng.
Men vill du inte något? Något större.
Mer än allt annat i världen?
Alla kan inte följa sina drömmar.
Kadett.
- Jag är ledsen. - Du hade nog dina skäl.
Du vet redan, eller hur?
- Jag hörde inte... - Du vet att Luffy är min sonson.
Jag försökte träna honom i många år.
Jag ville göra honom till marinsoldat.
Han gjorde motstånd hela vägen.
Han vägrade att lyssna, lära sig och samarbeta.
Du är en exemplarisk kadett. Ni två är totalt olika.
Kapten.
Jag har varit med Luffy. Jag vet hur han tänker.
- Jag med. Vad menar du? - Luffy är annorlunda.
Han följer inga regler.
- Han tänker själv, vad folk än säger. - Det är mitt fel. Jag var för mild.
Kapten, det spelar ingen roll.
- Luffy vet redan vad han är. - Vad är han?
En pirat.
Luffy har alltid varit och kommer alltid att vara en pirat.
Du kan skicka mördare på honom, det ändrar inget. Han dör hellre.
Vad föreslår du, då?
- Ska jag låta honom vara en tokig pirat? - Vore det så illa?
Du kanske har rätt. Jag kanske har tänkt fel hela tiden.
Samla soldaterna på däck. Jag talar till dem vid eftermiddagsvakten.
Ja, kapten.
Vem är hungrig?
Välkomna till Baratie. Hur kan jag stå till tjänst?
Tjänst?
Intressant ordval.
Ni har mat här, va? Vi vill äta.
- Vi har tyvärr inga bord... - Jag ser massor av bord.
Sitt!
Ingen går härifrån.
Utom du.
Låt oss njuta av vår sista måltid tillsammans.
Vem är du, gamle man?
Jag heter Zeff. Jag äger stället.
- Jag heter Arlong. Jag äger Österblå. - Ingen äger havet.
Inte ens en fiskman.
Det blir det ändring på, när du ger mig vad jag vill ha.
Hör upp! Jag letar efter en pirat i stråhatt.
Han kallar sig Luffy.
Han har något som tillhör mig.
Stråhatt, säger du?
Nej.
Det låter inte bekant.
Men ska jag laga nåt åt er? Beställ vad ni vill på menyn. Vi bjuder.
Jag har redan mat.
Men om du inte tar hit stråhatten innan jag har ätit upp
kanske jag lägger till några av de här fina människorna på menyn.
Hur mår han?
Han har inte sagt ett ord.
Zeff sa att vi skulle prata med honom och berätta historier.
- Vad ska jag säga? - Vad som helst.
Gå på magkänslan, bara.
- Min magkänsla har varit dålig på sistone. - Tja...
Han hör dig i alla fall.
Vad har du att förlora?
Hej, Zoro.
Läget? Jag ville bara säga...
Jag börjar om. Jag ska bara...
Hej, Zoro. Hej.
- Du vet, det är... - Luffy!
Luffy!
Arlongpiraterna är på Baratie. Vi måste dra.
- Va? Varför ska vi dra? - De letar efter dig.
- Mig? - Och kartan.
Fiskmännen slår sönder stället om Zeff inte ger dem honom.
- Vart ska du? - Baratie är i fara. Jag måste dit.
- Jag följer med. - Hörde du inte vad jag sa?
De jagar dig. Vi måste fly.
Jag håller med Nami. Jag vill inte reta upp någon fjällig...
- Jag flyr inte. Vi ska försvara stället. - Det är inte din strid, så varför?
Ni gav oss mat.
Jag känner till Arlongpiraterna. Arlong har högst belöning i hela Österblå.
- Bråka inte med honom. - Det är ju han som bråkar.
Snälla Luffy.
Snälla.
Folk får inte skadas på grund av mig.
Om de där fiskmännen vill slåss, så ska de få göra det.
Stanna på skeppet och skydda kartan.
Den är säker med dig.
Vad är det?
Aldrig sett en fiskman äta en måltid?
Ni känner inga fiskmän,
utom de som lagar era skepp och städar era hus.
- Jag har inget emot er sort. - Vad synd.
Jag har mycket emot er sort. Ynkliga, snorkiga människor.
Ni förstår,
de flesta fiskmän skulle bli glada att få sitta vid en människas bord.
De vill bli behandlade som jämlikar.
Men ni vill inte sjunka så lågt.
Alla vet att vi inte är jämlikar på något vis.
Fiskmän är överlägsna på alla sätt.
Starkare, snabbare...
Hungrigare.
Tycker du inte?
Vem av er är Arlong?
- Vem undrar? - Monkey D. Luffy.
- Du letar visst efter mig. - Ja, det gör jag faktiskt.
Så du är piraten jag har hört så mycket om?
- Jag trodde att du skulle vara... större. - Jag trodde samma sak.
Vet du vem jag är, pojk?
Sågen Arlong.
Till och med marinkåren flyr från min flagga.
Det ringer ingen klocka. Hur hittade du mig?
Jag fick hjälp av en gammal vän.
Hej, stråhatten. Har du saknat mig?
Burpy?
- Vad gör du här? - Det var inte mitt förstahandsval.
Men de trevliga fiskkillarna övertalade mig att visa vägen.
Det är inte så lätt utan händer.
- Hur hittade du mig, då? - Jag sa ju det.
Jag har ögon och öron överallt.
Stereo!
Har du lyssnat hela tiden?
- Har du hört allt? - Allt.
Det blev snabbt irriterande. Ni skidioter har ingen aning om nånting.
Hör du, läpparna? Kan ni klia mig bakom örat?
Tyvärr, gubben.
Kom igen! Hjälp en clown...
Nej! Inte säcken! Det är så mörkt, vått och sandigt. Nej!
Hör här.
Jag vill ha kartan, och hälften av allt du plundrar i skatt.
Om du böjer knä för mig kanske du får tjänstgöra i mitt rike.
- Ingen man får mig på knä. - Jag är ingen man.
Ingen fisk heller.
Du är ingen kung.
Jag ska bli det, när jag får min karta till Storleden.
Då...
...får vi väl slåss om den.
Låt striden börja.
Zeff!
Vilken slagskämpe.
Gummi...
...pistol!
Ställ dig upp!
Inte illa för en människa.
Det där var ett misstag.
Nu måste jag visa hur det går för såna som dig.
Jag sa ju i baren att jag inte hade några vänner.
Men sanningen är den att jag inte tillät mig att ha vänner.
Jag skadar alltid dem som står mig närmast.
- Vad är så speciellt med dig? - Kom hit så får du se.
Kom igen, fiskkillen.
Kan du inte bättre?
Nåt att dricka?
Arlong, vänta!
Jag har den.
Jag har kartan.
Jag skaffade den åt dig, som jag sa.
- Nami? Vad gör du? - Jag försökte säga det, Luffy.
Jag tillhör inte din klan.
Jag följde bara med dig för att stjäla kartan.
Det tror jag inte på.
Du tror bara på vad du vill tro på. Det gör det inte sant.
Syster Nami är en lojal medlem i Arlongpiraterna.
Hon har varit med oss i många år.
Vi har kartan.
Kom nu.
Inte förrän jag har ätit upp.
Slösa inte tid på att döda en djävulsfruktätare.
Låt havet sköta jobbet.
- Var är Nami? - Hon stack.
Hon är med i Arlongs klan.
Nej.
Det är omöjligt.
Givakt!
Lediga.
Marinsoldater.
Ni har gjort ett utmärkt jobb med att jaga de här piraterna vi är ute efter.
Jag är stolt över era försök att gripa förbrytarna.
Men jag underskattade dem.
De är fast beslutna att skylta med sitt olagliga beteende.
De har blivit mer än en olägenhet, och så måste vi också behandla dem.
Vi har ett nytt uppdrag. Inga fler halvmesyrer.
Inga fler silkeshandskar.
Stråhattarnas kapten kommer aldrig att ge upp.
Av med handskarna!
Vi ska ta dem till fånga.
De ska ställas inför rätta.
Du behöver inte göra det.
Vi har fullsatt imorgon. Två sittningar plus brunch.
Jag vill inte höra mer.
- Vad är ditt problem? - Mitt?
Jag har inget problem. Det är det du som har.
- Jag hjälper bara till att städa. - Ingen bad dig. Ut ur min restaurang.
- Jag tänker inte bli servitör. - Du ska inte bli nånting här.
Jag räddade inte ditt liv att slösa bort på Baratie.
Jag kan inte bara dra.
- Varför inte? - Du klarar dig inte utan mig.
Snälla lilla äggplanta. Din matlagning är skit.
- Jag dränker inte allt i oregano. - Jag gnäller inte om Allblå hela tiden.
Du har sladdrat om det sedan du var en liten snorunge.
Nu säger jag dig: Om det betyder så mycket, leta upp det.
Vill du att jag ska sluta? Vill du det?
Du ger upp om du stannar här.
Fattar du inte? Det är en sak att drömma och en annan att söka sin dröm.
Disknissen erbjöd mig att segla med dem. Det kanske jag gör.
Du har mitt tillstånd.
- Okej! - Okej!
Okej!
Hej, Zoro.
Du missade ett rejält slagsmål.
Fiskkillarna var tuffa.
Du hade älskat det.
Och vi fick en fin middag.
Vi satt tillsammans runt bordet och lyssnade på Usopps skrönor.
Men jag förstörde alltihop.
Nu har jag förlorat Nami.
Jag har förlorat kartan till Storleden.
Jag kanske förlorar dig också.
Jag visste inte vad jag skulle säga, men nu vet jag, och det är enkelt.
Jag behöver dig, Zoro.
Jag behöver dig.
Du måste vakna.
Hur länge ska du prata? Kan man få sova lite?
Zoro?
Zoro!
Zoro, du är inte död!
Just nu önskar jag att jag vore det.
Jag drömde så märkligt.
Att Nami åkte.
Det gjorde hon.
Det är mitt fel.
Nej. Du har inte gjort något fel.
- Du uppförde dig som en kapten. - Men klanen splittras.
Inte då.
Jag, Roronoa Zoro...
...svär att stå vid din sida, från och med nu till slutet.
Tills vi hittar One Piece, eller dör på kuppen.
Kom an, marinkåren, pirater och havsmonster.
Du är min kapten, Luffy.
Jag är din förste styrman.
Zoro!
- Jag var inte ens orolig. - Han lever!
Jag sa det. "Bråka inte med stråhattarna!"
Ja!
- De simmade för livet. - Du skrämde bort dem, va?
- Store kapten Usopp. - Ja.
Vad gör vi nu? Lägger upp rutten till Storleden?
- Nej. - Men vi ska väl hitta One Piece?
Det ska vi.
Men vi kan inte göra det utan hela klanen. Först...
...måste vi rädda Nami.
Mycket torkat kött här.
- Är det för mycket? - Vet du vem du seglar med?
Just det.
Behöver ni en kock?
Ja! Ja, det gör vi!
Välkommen ombord.
- Ska servitören med oss? - Vi kan ju inte ens koka vatten.
Halar seglet!
Kastar loss.
Hallå, Sanji!
Håll fötterna torra.
Hej då, Zeff.
Alla dessa år...
...under ditt skittak, på din skitrestaurang...
Du räddade mitt liv.
Tack för att du har stått ut med mig i alla år.
Jag glömmer dig aldrig, Zeff.
Så, vi ska rädda Nami, men hur ska vi hitta henne?
- Vi vet inte ens var hon är. - Jag vet nån som vet.
Hejsan, killar.
Undertexter: Sara Palmer