‫‫- אובססיה -‬
‫‫תודה. ‬ ‫‫-לא!‬
‫‫כן, זה גורל. ‬ ‫‫-מזל טוב. ‬
‫‫לחיים!‬
‫‫זה חייב להיות בהארטלי, נכון?‬ ‫‫-מן הסתם. ‬
‫‫עדיין לא החלטנו שום דבר. ‬
‫‫טוב, לפחות מסיבת האירוסים?‬ ‫‫-המה?‬
‫‫אימא, בואי לא נלחיץ אותה יותר מדי. ‬
‫‫סליחה, המשפחה הזו קצת אינטנסיבית לפעמים. ‬ ‫‫-אפרופו אינטנסיבית, ‬
‫‫דודה שלך, אלן, ‬ ‫‫שלחה לי הודעת וידאו. אני אראה לכם. ‬
‫‫בואו נראה. ‬ ‫‫-אוי, לא. ‬
‫‫היא ממש חמודה. ‬
‫‫אבל היא לא באמת חמודה. תראי את זה. ‬
‫‫אני ממש מתרגשת לשמוע על החדשות. ‬ ‫‫אני מתה לראות אותך ולתת לך חיבוק גדול…‬
‫‫סלחו לי לשנייה. ‬
‫‫שמעו, המצלמה לא הפוכה. ‬ ‫‫-הבוטוקס נראה מעולה. ‬
‫‫…או שאולי ניפגש בלונדון בפעם הבאה שאגיע. ‬
‫‫כן, היא באמת עשתה קצת בוטוקס. ‬ ‫‫יותר מדי בשפה העליונה. ‬
‫‫היא שיפצה את עצמה קצת?‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫באמת?‬ ‫‫-לא, היא לא. ‬
‫‫זה נראה טבעי. ‬
‫‫אנה, מה את עו…‬
‫‫מה שקרה בפריז היה חד פעמי, ‬
‫‫וכל זה יתפרק אם לא נדבוק בחוקים. ‬
‫‫אני צריך להגיד לך…‬ ‫‫-חכה. ‬
‫‫בבקשה. ‬
‫‫אין גרסה של זה רק איתך. ‬
‫‫או רק איתו?‬
‫‫אני אוהבת כל פרט במה שיש בינינו. ‬
‫‫אני לא רוצה לאבד את זה. ‬
‫‫אתה מסוגל לשלוט בעצמך?‬
‫‫כן. ‬
‫‫יופי. ‬
‫‫חכי. ‬
‫‫אני מקבל הודעות. ‬
‫‫אני לא יודע ממי הן, אבל הן ממישהו שיודע. ‬
‫‫עלינו. ‬
‫‫לא עניתי. ‬
‫‫- אני יודע מה אתה עושה. ‬ ‫‫תפסיק עכשיו. סוטה. -‬
‫‫מתי זה התחיל?‬
‫‫בלילה בו ג'יי הציע נישואים. ‬
‫‫אנה. ‬
‫‫אני אטפל בזה. ‬
‫‫כשאנחנו עם המשפחה שלך, תסתכל עליי. ‬
‫‫אם אגע בשיער שלי, ‬
‫‫זה אומר שאני חושבת‬ ‫‫על מה שנעשה בפעם הבאה שנהיה ביחד. ‬
‫‫מתי?‬
‫‫בקרוב. ‬
‫‫בעצם, נוכל לעצור רגע בשדרות בקסלי?‬ ‫‫זה לא רחוק. ‬
‫‫אנה?‬
‫‫חברה. ‬
‫‫אני רוצה לראות אותה. ‬ ‫‫לספר לה על החדשות הנהדרות. ‬
‫‫באמת?‬
‫‫מי?‬
‫‫חברת ילדות. ‬
‫‫פגי. ‬
‫‫פעם ראשונה שאני שומע עליה. ‬
‫‫אני נלהב לפגוש אותה. ‬
‫‫לא הלילה, אם זה בסדר. ‬
‫‫מה קורה?‬
‫‫את צריכה להפסיק לסמס לו. ‬ ‫‫-מה?‬
‫‫את חושבת שאת עוזרת, אבל את לא. ‬ ‫‫-אני לא יודעת על מה את מדברת. ‬
‫‫את מסמסת לוויליאם ומאיימת שתספרי לאשתו, ‬ ‫‫ואת צריכה להפסיק. ‬
‫‫פאק. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫עוד מישהו יודע. ‬
‫‫את יודעת. ‬
‫‫למה שתחשבי שזאת אני?‬
‫‫מעולם לא התערבתי בחיי האהבה שלך. ‬ ‫‫למה שאתחיל עכשיו?‬
‫‫אז מי זה?‬
‫‫ג'יי הציע נישואים. ‬
‫‫ומה אמרת?‬
‫‫כן. ‬
‫‫זה הוא, נכון?‬
‫‫אני ארד. ‬ ‫‫-אני רוצה לפגוש אותו. ‬
‫‫הלו?‬ ‫‫-זה ג'יי. ‬
‫‫תעלה. ‬
‫‫אני רק רוצה להגיד שלום. ‬
‫‫קומה עליונה!‬
‫‫היי. ‬
‫‫את בטח פגי המסתורית. ‬ ‫‫-זאת אני. ‬
‫‫עכשיו אני מבינה. ‬
‫‫מבינה מה?‬
‫‫למה אני מתחתנת איתך. ‬
‫‫אני מצטערת שעלית עד כאן. ‬ ‫‫בדיוק התכוונתי לרדת. ‬
‫‫אנחנו צריכים ללכת. ‬
‫‫חבל. ‬
‫‫היה נעים להכיר. ‬ ‫‫-נעים להכיר. ‬
‫‫עליתי כי אני רוצה להכיר את חברה שלך. ‬
‫‫כי אני אוהב אותך, ואנחנו מתחתנים, ‬
‫‫ואני רוצה שהאנשים בחייך יהיו גם בחיי. אנה!‬
‫‫אפילו לא פגשתי את אימא שלך. ‬
‫‫אתה תפגוש. אני מבטיחה. ‬
‫‫תפגוש אותה במסיבת האירוסים. ‬
‫‫יופי. ‬
‫‫כן?‬ ‫‫-אני יודעת שאת לא יכולה לדבר, ‬
‫‫אבל אני צריכה לדעת אם עליי לדאוג. ‬
‫‫אנה, עשית כמה דברים דפוקים בעבר, ‬ ‫‫וזה פשוט מרגיש…‬
‫‫אני בסדר. ‬
‫‫טוב, אני לא יודעת איך את יכולה להיות. ‬
‫‫מה את מנסה להשיג?‬
‫‫הכול תחת שליטה. ‬
‫‫אימא שלך כבר פגשה את ג'יי?‬
‫‫לא. ‬ ‫‫-אז אני אבוא למסיבת האירוסים. ‬
‫‫כשהיא תראה אותו, את תצטרכי אותי. ‬
‫‫לילה טוב, פגי. ‬
‫‫זאת לא פגי. ‬
‫‫אני לא עומד בזה. מה אם הם יגידו לאינגריד?‬ ‫‫-מי זה יכול להיות?‬
‫‫הייתי ממש זהיר!‬
‫‫יש חברים שדיברת איתם?‬
‫‫יש איזו אישה בעבודה. קולגה. ‬ ‫‫אני לא חושב שהיא מאוד מחבבת אותי. ‬
‫‫אולי היא גילתה עלינו, ‬ ‫‫אבל אני לא חושב שהיא מסוגלת לדבר כזה. ‬
‫‫תדאג להזמין אותה למסיבת האירוסים. ‬ ‫‫-מה?‬
‫‫תן לי את הטלפון שלך. ‬ ‫‫-רגע, לא. אנה. ‬
‫‫מה את עושה?‬
‫‫- תגמור עם זה. נתראה במסיבה. -‬
‫‫- אין לי מה להסתיר. -‬
‫‫שורדת. ‬
‫‫אני שמחה בשבילך. ‬ ‫‫-הכרת את אנה?‬
‫‫נעים מאוד. אני ג'ואן. ‬
‫‫תודה. ‬
‫‫זריקת אומץ. הם חבורה של חיות. ‬
‫‫טוב, גם אני. ‬
‫‫ג'יי. ‬ ‫‫-ערב טוב. ‬
‫‫היי, מי הזמין אותך?‬
‫‫מזל טוב. ‬ ‫‫-תודה. ‬
‫‫מזל טוב. ‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫תודה. ‬
‫‫הארוסה של ג'יי? אני נדיה. ‬
‫‫מקסים מצידך שהגעת. ‬
‫‫טוב, ויליאם ואני עובדים יחד כבר זמן רב. ‬
‫‫אז אתם בטח קרובים?‬
‫‫טוב, יש לי הרבה כבוד לוויליאם. ‬ ‫‫הוא אחד הכי טובים שיש לנו. ‬
‫‫זה לא מה ששאלתי. ‬
‫‫נכון. ‬
‫‫אני לא יכולה לומר‬ ‫‫שכבר הצלחתי להגיע מעבר לסמול-טוק. ‬
‫‫את לא לבד, בואי נגיד את זה ככה. ‬ ‫‫-טוב, את פה. ‬
‫‫אולי הוא מתחיל להיפתח. ‬
‫‫אל תחכי בנשימה עצורה. ‬
‫‫נפלא להכיר אותך. ‬
‫‫הנה את. ‬
‫‫הגעת. ‬ ‫‫-ברור שהגעתי. ‬
‫‫זאת לא נדיה. ‬
‫‫איך את יודעת?‬
‫‫יש לה דעות לגביך, ‬ ‫‫אבל היא לא יודעת עלינו. סמוך עליי. ‬
‫‫קיבלתי עוד אחת. ‬
‫‫מה כתוב בה?‬
‫‫"אם אתה לא תספר לה, אני אספר. "‬
‫‫תודה. ‬
‫‫אני צריכה שתתעשת. ‬
‫‫באת. ‬
‫‫ברור שבאתי. ‬
‫‫ויליאם, זאת אימי, אליזבת. ‬
‫‫אבא של ג'יי?‬ ‫‫-אני מאוד שמח שבאת. ‬
‫‫נפלא להכיר סוף סוף. ‬
‫‫אני לא יודעת לגביך, ‬ ‫‫אבל לי הכול הרגיש חשאי למדי. ‬
‫‫איפה הארוס המסתורי שלך?‬
‫‫ג'יי, תכיר את אליזבת. אימא, זה ג'יי. ‬
‫‫לעונג הוא לי. אני שמח להכיר אותך סוף סוף. ‬
‫‫אנה, למה לא סיפרת לי?‬
‫‫סיפרתי לך מה?‬
‫‫אני מניחה שהדמיון לא ממש מובהק, פשוט…‬
‫‫אתה דומה מאוד לבני המנוח, אסטון. ‬
‫‫אח של אנה. ‬ ‫‫-לא, הוא לא. ‬
‫‫אנה, העיניים שלו…‬ ‫‫-אימא!‬
‫‫זה ממש לא מתאים. ‬
‫‫באמת שאתה לא. אימא!‬
‫‫זה רק…‬
‫‫רושם, זה הכול. אתה נאה מאוד. ‬
‫‫טוב, תודה, אני מניח. ‬
‫‫אימא! עכשיו תצטרכי להכיר את אימי. ‬
‫‫זאת אליזבת. ‬
‫‫אליזבת. ‬
‫‫אני אשגיח עליה. ‬
‫‫- מספר לא ידוע -‬
‫‫- יש לך עד סוף הנאום. -‬
‫‫- העברה -‬
‫‫- העברה לא'‬ ‫‫יש לך עד סוף הנאום. -‬
‫‫אפשר לקבל אחת?‬
‫‫את מעשנת?‬
‫‫לא. ‬
‫‫תראי, אני ממש מצטערת לעשות את זה, ‬
‫‫אבל את תשנאי אותי אם אתחפף אחרי הזיקוקים?‬
‫‫קחי אותי איתך. ‬
‫‫את בסדר?‬
‫‫לא. ‬
‫‫מצטערת. ‬
‫‫מה קורה?‬
‫‫קלי זרקה אותי. ‬
‫‫אתמול. ‬
‫‫אני מצטערת. ‬
‫‫כן, טוב, אני חושבת שיש מישהי אחרת. ‬
‫‫אני לא רוצה לבאס את כל זה. ‬ ‫‫באמת שלא, זה הערב שלך. ‬
‫‫האמת שזה הערב של אימא שלך. ‬
‫‫אחי באמת אוהב אותך, את יודעת?‬
‫‫זה כל כך נדיר. ‬
‫‫איפה אנה?‬
‫‫וגם סאלי? קדימה!‬
‫‫איפה סאלי?‬
‫‫שימו לב, כולם!‬
‫‫אני רק רוצה לומר כמה מילים. ‬
‫‫ג'יי, איפה אנה?‬ ‫‫-אנה, בואי. ‬
‫‫אבא!‬
‫‫תודה רבה לכולכם שבאתם. כולכם נראים נפלא!‬
‫‫חוששתני שקיבלתם רק אותי. ‬
‫‫בעלי שומר את עצמו לחתונה. ‬ ‫‫ברור שהוא משתתף רק בהופעות גדולות. ‬
‫‫כן, הוא האטרקציה המרכזית. בדיוק. ‬
‫‫אבל הוא בכלל לא מצחיק. ‬
‫‫לא, אבל ברצינות, ‬ ‫‫אנחנו כאן כדי לדבר על נישואים, נכון?‬
‫‫ג'יי ואנה. ‬ ‫‫-הנה זה מתחיל. ‬
‫‫כמו שאנחנו יודעים, ‬
‫‫מהות הנישואים היא אמון. ‬
‫‫ו…‬
‫‫יש לי וידוי, ויליאם. ‬
‫‫ריגלתי אחריך. ‬
‫‫לפני כמה ימים הלכתי לעבודה שלך, ‬
‫‫ולא היית שם. ‬
‫‫ונדיה הנהדרת נתנה לי לחכות במשרד שלך. ‬
‫‫אבל לא הופעת. ‬
‫‫עכשיו, מה אישה אמורה לעשות‬ ‫‫כשהיא לבד במשרד של בעלה?‬
‫‫היא מחטטת. ‬
‫‫ומה שמצאתי, ובכן…‬
‫‫מצאתי סט של ארבע תמונות דרכון מגורענות‬
‫‫של ויליאם ושלי בתחילת דרכנו. ‬
‫‫מצאנו תא צילום, ואמרנו, ‬
‫‫"כשנהיה זקנים, ויהיו לנו ילדים ומשכנתה, ‬
‫‫"נסתכל על התמונות האלה, ‬
‫‫"ונזכור‬
‫‫"את האהבה שהרגשנו באותו רגע. "‬
‫‫אני לא צריכה להיזכר בזה, ‬
‫‫כי העובדה ששמרת אותן במשך כל כך הרבה זמן‬
‫‫מראה לי שזה עדיין שם. ‬
‫‫מה שמביא אותי לומר, ‬
‫‫לג'יי ולאנה, ‬
‫‫אם תזינו ותגנו על יסודות האהבה שלכם, ‬
‫‫היא תחזיק מעמד למשך שנים רבות. ‬
‫‫ושנינו מתרגשים מאוד עבורכם, ויליאם ואני. ‬
‫‫בבקשה הרימו את הכוסות שלכם לחיי ג'יי ואנה. ‬
‫‫לחיי ג'יי ואנה!‬
‫‫תיהנו מהזיקוקים, כולם!‬
‫‫אני מקווה שזה לא היה נדוש מדי. ‬ ‫‫-לא, זה היה נהדר. ‬
‫‫אפשר?‬ ‫‫-אני בסדר. תודה, אליזבת. ‬
‫‫אתה חייב להיות זהיר יותר. ‬
‫‫מה אמרת לו?‬
‫‫ראיתי איך הוא הסתכל עלייך. ‬
‫‫אימא!‬ ‫‫-טוב, זה לא ראוי, נכון?‬
‫‫בבקשה תגידי לי שזה שום דבר. ‬
‫‫אני צריכה שתרדי מזה. ‬
‫‫כמובן, יקירתי. ‬
‫‫אני בטוחה שהכול אצלך תחת שליטה. ‬
‫‫אני אוהבת אותך. ‬
‫‫ואני אוהב אותך, אנה. ‬
‫‫אימא לא הפחידה אותך, נכון?‬
‫‫לא. ‬
‫‫אני רק…‬
‫‫לומד לאהוב את השאלות. ‬
‫‫את יודעת שאת יכולה לספר לי עליו. ‬
‫‫תדע רק שמעולם לא הרגשתי‬ ‫‫כל כך קרובה למישהו עד שפגשתי אותך. ‬
‫‫הם בילפו. ‬
‫‫את לא מודאגת לגבי מי זה היה?‬
‫‫לא. ‬
‫‫מה שאימא שלך אמרה על… ג'יי. ‬
‫‫זה נכון?‬
‫‫לא אוכל להתמודד‬
‫‫עם הרעיון שאת זקוקה לו יותר משאת זקוקה לי. ‬
‫‫אפילו אם הוא באמת דומה לאסטון, ‬ ‫‫שם זה מסתיים. ‬
‫‫הוא ממש לא כמוהו. ‬
‫‫הוא לא אכזרי, הוא לא רכושני כלפיי. ‬
‫‫מה אסטון עשה לך?‬
‫‫מה קרה בלילה בו הוא מת?‬
‫‫סוף סוף אמרתי לו לא. ‬
‫‫הוא נכנס למיטה שלי. ‬
‫‫אמרתי לא, ו…‬
‫‫הוא השמיד את עצמו. ‬
‫‫די. די עם זה. ‬
‫‫אני לא רוצה רחמים. ‬
‫‫תכאיב לי. ‬
‫‫תודה. ‬
‫‫איך היא נראית?‬
‫‫כמו שמלה של שושבינה. ‬
‫‫פגעתי בול. ‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫אני לא ממש יודעת עם מי עוד לדבר על זה. ‬
‫‫מה העניין?‬
‫‫זה אבא. ‬
‫‫אני חושבת שהוא מנהל רומן. ‬
‫‫שלחתי לו סמסים. ‬
‫‫אלוהים, זה נשמע ממש טיפשי, ‬ ‫‫אבל ניסיתי לגרום לו לגמור עם זה. ‬
‫‫הייתי חייבת להפסיק. ‬
‫‫אחרי שדיברנו במסיבה, לא יכולתי להיות‬ ‫‫זו שתהרוס את הנישואים של ההורים שלי. ‬
‫‫איך את יודעת?‬
‫‫מצאתי משהו. ‬
‫‫תראי. ‬
‫‫איפה מצאת את זה?‬
‫‫הוא בדיוק חזר מבריסל, ‬ ‫‫ולבשתי את המעיל שלו כשהלכתי לחנות. ‬
‫‫זה היה בכיס. ‬
‫‫זה ממש דפוק. ‬
‫‫מה הוא עשה שם?‬ ‫‫לא יכול להיות שזו הייתה רק נסיעת עבודה. ‬
‫‫זאת הייתי אני. ‬
‫‫כתב היד, הוא שלי. ‬
‫‫אני מצטערת אם את חושבת שזה דפוק, ‬ ‫‫אבל זאת אני. זה…‬
‫‫אני כותבת דברים כדי שאוכל לעבד אותם. ‬ ‫‫אני לא יודעת איך לעשות זאת אחרת. ‬
‫‫אבל למה זה היה אצל אבא?‬
‫‫הוא מצא את זה בהארטלי, ו…‬
‫‫הוא אמר שישמור את זה, ‬ ‫‫עד שיוכל להחזיר לי את זה. ‬
‫‫הרעיון שהוא קרא את זה שיתק אותי, ‬ ‫‫ועכשיו גם את קראת. ‬
‫‫אני ממש מצטערת. ‬
‫‫חשבתי…‬
‫‫אני מקווה שאת מבינה‬ ‫‫שמה שגילית לא משנה את האהבה שלי לג'יי. ‬
‫‫בבקשה, אין לך מה להסביר. ‬
‫‫אני ממש מובכת. ‬
‫‫אל תהיי. לעזאזל!‬
‫‫תודה. ‬
‫‫בואי נלך לשתות משהו, כן?‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫אני חייבת לצאת מהשמלה הארורה. ‬
‫‫זה היה אצל סאלי. ‬
‫‫היא זו ששלחה את ההודעות. ‬
‫‫אז היא…?‬ ‫‫-לא. ‬
‫‫לא, היא לא. ‬
‫‫למה היית צריך לקחת את זה?‬
‫‫אני שלך. ‬
‫‫באמת?‬
‫‫אתה מופיע בכל עמוד!‬
‫‫מה כתבת היום?‬
‫‫היי. ‬ ‫‫-היי. שלומי טוב, מה איתך?‬
‫‫טוב, תודה. תודה שאת נפגשת איתי. ‬ ‫‫-בשמחה, טוב לראות אותך. תרצה לשתות קפה?‬
‫‫כן. ‬ ‫‫-מעולה. ‬
‫‫אנה לא ממש טובה בהעלאת זיכרונות, ‬
‫‫אז הידע שלי על חייה לפניי מלא חורים, ‬
‫‫שזה בסדר, כמובן, ‬
‫‫אבל זה מקשה קצת על כתיבת נאום ראוי בשבילה. ‬
‫‫כן. אז אתה רוצה כמה אנקדוטות?‬
‫‫משהו כזה. ‬
‫‫היא אוהבת אותי?‬
‫‫טוב, אני…‬
‫‫אני חושבת שזה משהו‬ ‫‫שרק אנה יכולה לענות עליו. ‬
‫‫לא הייתי צריך לשאול אותך את זה. ‬ ‫‫-נכון, אבל…‬
‫‫תראה, ג'יי…‬
‫‫אנה אף פעם לא תהיה רגילה. ‬
‫‫זו כנראה הסיבה שאתה אוהב אותה, למעשה. ‬
‫‫אבל זה אומר ש…‬
‫‫זה אומר שמערכת היחסים שלכם, ‬
‫‫האהבה שלה אליך, ‬ ‫‫גם היא אף פעם לא תהיה רגילה. ‬
‫‫לא הייתי מאשימה אותך אם אתה…‬
‫‫אם תחליט שאתה לא מסוגל להתמודד עם זה. ‬
‫‫ואם זה כך, אתה עדיין יכול ללכת. ‬
‫‫אבל, אם אתה מתכוון להיות עם אנה, ‬
‫‫מתכוון להתחתן איתה, ‬
‫‫אז סמוך עליי, ‬
‫‫אל תחפש איפה שהיא אומרת לך לא לחפש. ‬
‫‫- ג'יי, אנה, אינגריד, ויליאם -‬
‫‫- אנה, ויליאם, אינגריד -‬
‫‫מה התוכניות שלך הערב?‬
‫‫לא הרבה. ‬
‫‫באמת?‬
‫‫לא משהו שאתה צריך לדעת עליו. ‬
‫‫מה זה אומר?‬
‫‫אני צוחקת. ‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫אני מצטער. זה שום דבר, אני בסדר. ‬
‫‫את הכול בשבילי, אנה. ‬
‫‫אף פעם לא אהבתי מישהי לפנייך. ‬
‫‫אני רוצה שתדעי את זה. ‬
‫‫גם אני אוהבת אותך. ‬
‫‫תיהנה ממסיבת הרווקים שלך. אם הם ייתנו לך. ‬
‫‫הנה הוא. צ'ייסרים לגבר בר המזל!‬
‫‫כן!‬ ‫‫-כן, קדימה. ‬
‫‫תורידו אותם. בבקשה. ‬
‫‫עוד אחד. ‬
‫‫תקשיבו, הוא באמת גבר בר מזל. ‬
‫‫ג'יי!‬
‫‫אבא!‬
‫‫הגעת!‬
‫‫בוא לשתות משהו. ‬ ‫‫-מה שלומך?‬
‫‫צ'ייסר, ויליאם?‬
‫‫לא. ‬ ‫‫-בחייך, זו מסיבת הרווקים של הבן שלך. ‬
‫‫באמת?‬ ‫‫-כן, אתה חייב. ‬
‫‫בדיוק, קדימה!‬
‫‫יפה. ‬
‫‫אז יש לך מילות חוכמה עבורו‬ ‫‫לפני שהוא ממסד את הקשר?‬
‫‫כן, אולי כמה טיפים לירח הדבש מאבא?‬
‫‫אני לא חושב שמישהו‬ ‫‫צריך לשמוע את דעתי על כל זה. ‬
‫‫הוא מסמיק!‬ ‫‫-מסמיק? אני מסמיק?‬
‫‫כן. ‬ ‫‫-בנים. ‬
‫‫לחיי ג'יי ואנה. ‬
‫‫לחיי ג'יי ואנה!‬
‫‫אני אשלם. ‬ ‫‫-תודה. ‬
‫‫אתה נהנה?‬
‫‫למען האמת, אני קצת לחוץ, אבא. ‬
‫‫ברור שאתה לחוץ. זה דבר גדול. ‬
‫‫אתה מפקפק בהחלטה?‬
‫‫זה רק…‬
‫‫אנה תמיד שומרת משהו בפנים, אתה יודע?‬
‫‫היא מאוד מורכבת. ‬
‫‫תמשיך. ‬
‫‫היא לא חשבה שאוכל להתמודד עם זה בהתחלה. ‬
‫‫ואתה יכול?‬
‫‫אני חושב שכן. ‬
‫‫הנישואים לא יהיו קלים. ‬
‫‫אני חושב שאנה תאתגר אותך‬ ‫‫בדרכים שאתה לא מוכן אליהן. ‬
‫‫על מה אתה מדבר?‬
‫‫אני רק רוצה שתהיה מאושר. ‬ ‫‫-עכשיו אתה מדאיג אותי. ‬
‫‫מה קורה?‬ ‫‫-שום דבר. ‬
‫‫זה פשוט עניין גדול בשבילי, אתה יודע?‬
‫‫לראות את הבן שלי מתחיל בשלב הבא בחייו. ‬
‫‫אני עושה את זה לא טוב, נכון?‬ ‫‫-לא. ‬
‫‫זה כנראה אני. אני פשוט מתקשה להבין. ‬
‫‫אתה יודע…‬
‫‫אף אחד מאיתנו לא באמת יודע מה יקרה. ‬
‫‫אולי כולנו צריכים‬ ‫‫פשוט ללמוד לאהוב את השאלות. ‬
‫‫איפה שמעת את זה?‬
‫‫זה משיר, לא?‬
‫‫אני הולך. תיהנה, תגיד שלום לחבר'ה בשמי. ‬
‫‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬