Jag underordnar mig dig.
Det där du sa…
Att du underordnar dig.
Menade du det?
Ja.
Jag vill ha ett glas vin.
Här är reglerna.
Jag bestämmer när.
Kom inte hit objuden.
Inget händer här utanför utan min tillåtelse.
Det är mitt val att underordna mig. Förstår du det?
Jag ger dig din makt.
Om du går med på det
kan vi vara vilka vi vill i det här rummet.
På knä,
så ger jag mig till dig.
Förlåt.
Vad står det i den?
Mina tankar och drömmar.
Stunder jag inte vill glömma.
Får jag läsa?
Nej.
Inte än.
Får Jay läsa den?
När ska du träffa Anna?
Om en timme.
Jag ska duscha, sen åker jag.
Börjar det bli allvar?
Absolut. Det är en stor grej att vi ska åka till Paris tillsammans.
Ja.
Okej. Vi ses.
Kom, gubben.
Hejsan.
Jag ska presentera en person.
-James. -Hej.
Vår nye tsar för barnmedicin, min svärson, William.
Angenämt.
Han kommer att vara så bra på att ställa ministeriet till svars.
Ursäkta mig lite.
18.00. HEMMA HOS MIG
Ursäkta, Edward. Akutläge på sjukhuset.
KOM INTE
Jag är vän med Anna.
Hon väntar inte besök.
Förlåt.
-Vem är du? -Jag heter Peggy.
Jag bor här.
-Ska jag hämta Anna? -Nej, glöm det.
Anna, din vän är här. Han ville säga hej. Trevligt va?
Ni är visst upptagna.
Jag öppnar en flaska vin. Du tar väl ett glas med oss?
-Jag sa ju att du inte skulle komma. -Jag fick meddelandet precis nu.
Vem är det?
En gammal kompis. Hon bor bara här när hon är i stan.
Jag tar hand om hennes lägenhet.
Tänk om hon…
Du sa inte vem du var.
-Naturligtvis inte. -Då behöver du ju inte oroa dig.
Det är något som händer mellan oss.
Du har väl knappast en affär?
Det är inte…
…en affär.
Är allt bra mellan oss?
Det har bara varit…
…mycket de senaste veckorna, du vet.
Jag vet.
Jay ska med Anna till Paris. Ska inte vi hitta på något kul?
Jag kan boka något vid kusten.
Gud, det vore mysigt.
-Kanske när det är… -Mindre hektiskt?
Ja, jag vet.
Vem är du?
Låt mig läsa dagboken.
Förtjäna det.
Det är vi.
Förra gången vi sågs.
Skriver du om Jay också?
Varför vill du veta det?
Jag försöker bara förstå…
…vad vi har.
Och vad du har med honom.
Vet han att du kommer hit?
Han vet att han inte ska fråga.
Tänk om han fick veta sanningen.
Det finns många sanningar.
Som jag sa så får jag ha hemligheter.
Tänk om du har fel.
Glöm det.
Vi har varandra.
Glöm alla andra i mitt liv.
Han har så mycket av dig.
Jag vill ha mer.
Jag har så många frågor att ställa.
Då får du lära dig att älska frågorna.
Vad är det du behöver?
Jag behöver…
…något…
Något han inte vet.
Okej.
Jag hade en bror.
Aston.
Han tog livet av sig.
Då visste ingen varför.
Men jag kan berätta för dig.
Han var kär i mig.
Va?
Han var totalt förälskad.
Han tog sitt liv för att jag sa nej.
Han tog sitt liv på grund av mig.
Vad hemskt.
Det gör inget.
Räcker det?
Vet inte Jay om det?
Han vet bara att Aston dog.
Tack.
Förändrar den vetskapen något?
Nej.
Det borde den kanske göra.
För skadade människor är farliga.
De vet att de överlever.
Sally.
Mår du bra?
Ja då.
Jag bara lyssnar på musik.
När började du lyssna på musik?
Han kommer att göra något dumt i Paris.
-Va? -Jay.
Jag skulle inte bli förvånad om han har en ring.
Det är väl för tidigt för sånt?
Han är helt betagen.
Besatt.
Vem är hon? Vi känner henne ju knappt.
-Hon kanske vill ha det så. -Varför?
Folk har rätt till ett privatliv.
Gud, du är ju också besatt av henne.
Är inte du det?
Jag har inte tänkt så mycket på henne.
Det borde du kanske.
Vår son är förälskad.
Hon kan bli en del av våra liv för alltid.
Var ska de bo?
Anna har valt hotellet. Hôtel Dumas.
Kan du komma tidigare till Hartley?
Nej, tyvärr inte.
Jag måste nog åka till Bryssel på torsdag.
Åh nej.
Ja, tyvärr. Det är en konferens om europeisk vårdpolitik.
Jag hade hoppats att vi kunde ta det lugnt.
Nästa tåg till Paris avgår om 20 minuter.
Gå till perrong tre.
Voulez-vous dricka champagne, mademoiselle?
-Vad? -Vi sätter alla Parisklichéer här.
Jag klagar inte.
De tror att jag dricker den här ensam.
Smart.
Var det nåt viktigt?
Nej.
-Receptionen, god kväll. -God kväll. Madame Barton, tack.
-Ett ögonblick. -Jag tror att hon är i rum…
-Rum tio, tror jag. -Just det. Rum tio.
Varsågod, monsieur.
Jag svarar.
Ja?
Lämna hotellet och kom till slutet på gatan.
Ja, okej. Tack.
-Vad var det? -Receptionen.
De undrade om vi var nöjda.
Hinner jag raka mig?
Visst.
Förresten.
Medan du gör det tar jag lite frisk luft.
-Vänta, så följer jag med. -Nej.
-Gör det i lugn och ro. -Okej. Var inte borta länge.
Vad fan håller du på med?
Du bröt reglerna när du kom hit. Våga inte förfölja oss.
Jag trodde du var vilse.
-Vi hinner till bordsbokningen. -Förlåt.
Jag håller på att få migrän.
Lider du av migrän?
Inte så ofta, men när jag får det är de hemska.
-Är du okej? -Ja.
-Jag måste nog lägga mig. -Okej.
Förlåt.
Är du säker på att det inte är nåt annat?
Lär dig att älska frågorna, Jay.
-Receptionen. Hur kan jag stå till tjänst? -Hej. Talar ni engelska?
-Ja. -Tack.
Självklart. Hur kan jag stå till tjänst?
-Är rum tio ledigt? -Jag ska se efter, monsieur.
Rum tio, monsieur.
-Tack. -Det var så lite. Adjö.
Håll uppsikt över ert bagage hela tiden…
Du kan gå.
-Jag är inget vidare sällskap. -Jag vill inte lämna dig här.
Jag ska nog bara åka hem.
Ja, okej. Ring om du behöver nåt.
Hejdå.
Hejdå. Tack.
Mamma?
PEGGY: ÄR DU HEMMA IGEN?
Tack.
Skål.
-Ska vi dansa då? -Ja.
Kom igen.
Varför kom ni tillbaka så tidigt?
Fan också. Gjorde Jay bort sig?
Nej, han var perfekt.
Vad gjorde du, då?
-Du vet William som du träffade. -Den gifta.
Han kom till vårt hotell.
Du är en jävla fara.
Han är inte bara en gift man.
Han är Jays pappa.
Anna, vad är det här?
-Jag bara… -Jag behöver inte ditt godkännande.
-Tänk om familjen får veta. -Inte då.
-Hur kan du veta det? -Ingen vet.
Det är ju inte sant, för nu vet jag.
Anna, förlåt. Anna, jag bara…
Anna Barton?
Ja.
JAG LÄR MIG ATT ÄLSKA FRÅGORNA. JAY
Blev du glad?
Tack.
Är du ledig ikväll? Jag glömde att säga en sak i Paris.
Något är bränt. Jag känner lukten.
Så går det när man är tidig.
Fortsätt framåt.
-Jag litar inte på dig. -Kom igen, det måste du.
-Här är ett bord. -Jag vet.
Bra. Känn efter bordet.
Så där, ja.
Blunda. Snart kommer du att se Versailles.
-Höger fot, vänster fot. -Vad är det här, Jay?
Du ska få se.
Här är en öl.
-Tack. -Varsågod.
Tjuvkika inte.
Var konferensen värd resan?
Ja. Jag är glad att jag åkte.
Det är nog jobbet.
OKÄNT NUMMER: JAG VET VAD DU SYSSLAR MED
William?
SLUTA GENAST. DU ÄR PERVERS.
William!
Vad är det?
Jag måste ringa ett samtal.
Vad gör du?
Jag måste prata med dig.
-Det kan inte fortsätta så här. -Jag vet.
Efter det du gjorde i Paris
måste du göra något för mig.
Ja.
Jag tror att Jay är på väg att fria.
Jag vill ha din tillåtelse att säga ja.
Du kan reglerna.
Säg åt mig att säga ja.
William, säg åt mig vad jag ska göra.
Varför?
Jag vill ha honom.
Han är min normalitet.
Vi är som andra par.
Det är rätt.
Det är vad jag vill, William.
Säg det jag behöver höra.
Anna…
När Jay friar till dig…
…ska du säga ja.
Var lycklig, min kära.
Du får inte mindre av mig, utan mer.
Jag hoppas det.
Ja, mycket mer. Mer hela tiden.
Vad ville du berätta?
Ingenting.
Ett.
Är vi framme?
-Ska jag gå ner igen? -Ja.
Ta på kockmössan.
Jag är i Paris. Jag ser Eiffeltornet och allt.
Med fransk brytning?
Jay…
Anna Barton…
Något hände i mig när vi träffades.
Jag har aldrig varit så lycklig som med dig.
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
-Ja? -Ja.
Vänta. Jag har ju en ring. Förlåt.
-Jag gör allt fel. -Åh, Jay.
Vad vacker den är.
Tack.
William.
Är allt som det ska?
Ja.
Det är bra.
Undertexter: Sara Palmer