OPSESIJA, LJUBAV, LJUBOMORA
Prepuštam ti se.
Znaš što si rekla
o prepuštanju?
Mislila si to?
Jesam.
Htio bih čašu vina.
Evo pravila.
Čekaj da ti kažem kad.
Ne dolazi nepozvan.
Ništa se ne događa izvan stana bez mog dopuštenja.
Svojevoljno ti se prepuštam.
Razumiješ li to?
Dajem ti moć.
Ako to prihvatiš,
u ovoj sobi možemo biti tko god želimo.
Klekni
i prepustit ću ti se.
Oprosti.
Što je unutra?
Moje misli, snovi.
Trenuci koje ne želim zaboraviti.
Smijem pročitati?
Ne smiješ.
Ne još.
A smije li Jay čitati?
Kad ideš k Anni?
Za jedan sat.
Otuširat ću se, a onda do postaje.
Vaša veza postaje ozbiljna?
Sto posto. Jedva čekam da je odvedem u Pariz. To je važan korak za nas.
Da.
Dobro. Vidimo se.
Idemo, mali. Idemo.
Bok.
Upoznat ću te još s nekim.
-Jamese. -Zdravo.
Naš novi car dječje medicine, moj zet William.
Drago mi je.
Izvrsno će uvesti red na odjel.
Oprostite, trenutak.
ŠEST SATI. MOJ STAN.
Oprosti. Hitan slučaj u bolnici.
NE DOLAZI.
Annin sam prijatelj.
Nije rekla da nekoga očekuje.
Oprostite.
-A vi ste? -Ja sam Peggy.
Ovo je moj stan.
-Idem po Annu. -Ne, bez brige…
Došao je tvoj prijatelj. Htio te pozdraviti. Nije li to divno?
Vidim da si zauzeta.
Otvorit ću bocu vina. Ostat ćete na piću, zar ne?
Rekla sam da ne dolaziš.
Tek sam primio poruku.
Tko je ona?
Ona je stara prijateljica. Odsjeda samo kad je u gradu.
Čuvam joj stan kad je nema.
Što ako ona…
Nisi rekao tko si.
Naravno.
Onda nema razloga za brigu.
Nešto se događa među nama.
Ne mogu ni zamisliti da me varaš.
Nije riječ o…
varanju.
Je li sve u redu?
Samo…
ovi su mi tjedni bili naporni. Znaš?
Znam.
Jay vodi Annu u Pariz.
A da mi odemo nekamo?
Mogu nam rezervirati smještaj na obali.
Bože, lijepo zvuči.
-Možda kad bude… -Manja ludnica?
Da, znam.
Tko si ti?
Daj da pročitam dnevnik.
Zasluži to.
To smo mi.
Posljednji put kad smo bili zajedno.
Pišeš li i o Jayu?
Zašto moraš to znati?
Samo…
pokušavam shvatiti
što imamo.
I što imaš s njim.
Zna li on da dolaziš ovamo?
Zna da se ne treba raspitivati.
Što ako dozna istinu?
Postoji mnogo drugih istina.
Kao što rekoh, pušta mi moje tajne.
Što ako griješiš?
Pusti to.
Imamo jedno drugo.
Ostale u mom životu pusti na miru.
Daješ mu mnogo sebe.
Želim više.
Imam toliko pitanja.
Onda moraš naučiti voljeti pitanja.
Što trebaš?
Trebam
nešto.
Nešto što on ne zna.
Dobro.
Imala sam brata.
Astona.
Ubio se.
Tada nitko nije znao zašto.
Reći ću ti ako želiš.
Zaljubio se u mene.
Molim?
Zaljubio se preko ušiju.
Ubio se jer sam ga odbila.
Ubio se zbog mene.
Žao mi je.
Ne treba ti biti.
Je li to dovoljno?
Jay to ne zna?
Zna da je Aston umro.
Hvala.
Mijenja li išta to što znaš?
Ne.
Možda bi trebalo.
Jer su oštećeni ljudi opasni.
Znaju da mogu preživjeti.
Sally.
Jesi li dobro?
Jesam, samo…
izgubio sam se u glazbi.
Otkad ti slušaš glazbu?
Mislim da će učiniti neku glupost u Parizu.
-Molim? -Jay.
Ne bi me iznenadilo da nosi prsten.
Sigurno ne. Prerano je za to, zar ne?
Očaran je.
Opsjednut.
A tko je ona? Jedva je poznajemo.
-Možda joj je to draže. -Ali zašto?
Jer ljudi imaju pravo na privatnost.
Pobogu, i ti si opsjednuta njome.
A ti nisi?
Nisam toliko razmišljao o njoj.
Možda bi trebao.
Naš je sin zaljubljen.
Ta bi nam žena zauvijek mogla biti u životu.
Gdje odsjedaju?
Na nekome mjestu koje je Anna odabrala. Hôtel Dumas.
Hoćeš li ranije doći u Hartley?
Bojim se da neću.
Možda ću u četvrtak morati u Bruxelles.
Joj, ne.
Da, oprosti. Na konferenciju o europskoj zdravstvenoj politici.
Nadala sam se mirnom vikendu.
Sljedeći vlak za Pariz kreće za 20 minuta.
Uputite se prema peronu broj tri.
Voulez-vous piti pjenušac, mademoiselle?
-Što? -Odmah rješavam sve pariške klišeje.
Ne žalim se.
Misle da ovo pijem sam.
Pametno.
Išta važno?
Ne.
Dobra večer. Gđicu Barton, molim vas.
Mislim da je u sobi…
Da, tako je. Deset.
Ja ću.
Izađi iz hotela. Idi do kraja ulice.
-Što je to bilo? -Recepcija.
Pitaju jesmo li zadovoljni.
Stignem se obrijati?
Naravno.
Zapravo,
dok to radiš, malo ću izaći na zrak.
-Mogu ići s tobom ako pričekaš. -Ne.
Samo polako.
Naravno. Nemoj dugo.
Koji kurac izvodiš?!
Prekršio si pravila!
Bolje nas nemoj pratiti.
Mislio sam da si se izgubila.
-Stignemo na večeru. -Oprosti.
Predosjećam migrenu.
Nisam znao da patiš od toga.
Ne često, ali kad se pojave, užasne su.
-Jesi li dobro? -Jesam.
Samo moram prileći.
-Dobro. -Oprosti.
Sigurna si da nešto drugo nije u redu?
Nauči voljeti pitanja, Jay.
Zdravo. Govorite engleski? Hvala.
Naravno, gospodine. Kako vam mogu pomoći?
Možete li mi reći je li soba deset slobodna?
Naravno. Da vidim, monsieur.
Soba broj deset, monsieur.
Molimo vas, ne ostavljajte svoje stvari.
Možemo ukloniti i uništiti prtljagu bez nadzora.
Samo naprijed.
Nisam sjajno društvo.
-Neću te samo ostaviti. -Samo bih htjela otići kući.
Da. Dobro. Nazovi ako me zatrebaš.
Bok.
Sretan put. Hvala.
Mama?
VRATILA SI SE?
Hvala.
Živjele.
-Želiš plesati? -Želim.
Hajde.
Zašto si se vratila tako rano?
Jebote. Je li Jay nešto sjebao?
Nije. Bio je savršen.
Što si onda ti učinila?
-Znaš Williama? Upoznala si ga. -Oženjenoga.
Pojavio se ispred našeg hotela.
Ti si jebena opasnost.
Nije samo to što je oženjen.
Jayev je otac.
Anna, što izvodiš?
-Opros… pokušavam… -Ne trebam tvoje odobrenje.
-Što ako obitelj sazna? -Neće.
-Kako možeš biti sigurna? -Jer nitko ne zna i neće saznati.
Ali to nije istina, zar ne? Jer sad ja znam, zar ne?
Anna, oprosti. Anna, molim te…
Anna Barton?
Da.
UČIM VOLJETI PITANJA. PUSA, JAY
Jesam li te nasmijao?
Hvala.
Slobodna si večeras? Nešto sam zaboravio reći u Parizu.
Nešto gori. Osjećam to.
To se dogodi kad uraniš.
Samo hodaj.
-Ne vjerujem ti. -Ne, moraš.
-Tu je stol. -Znam.
Sjajno. Sad ćeš ga napipati.
Da, tako.
Sklopi oči. Izgledat će kao Versailles.
Desna noga pa lijeva noga.
Zašto? Što se događa, Jay?
Vidjet ćeš.
Izvoli pivo.
-Hvala. -Uživaj.
Ne viri.
Je li se konferencija isplatila?
Da, jest. Drago mi je što sam otišao.
Možda je posao.
NEPOZNATO: ZNAM ŠTO RADIŠ
Williame?
SMJESTA PRESTANI. PERVERZNJAČE.
Williame!
Što je?
Moram nazvati.
Što radiš?
Moramo razgovarati.
-Ovo se ne smije ponavljati. -Znam. Ja…
Nakon onoga u Parizu,
učini nešto za mene.
Da?
Mislim da će me Jay zaprositi.
Želim da mi dopustiš da pristanem.
Znaš pravila.
Reci da pristanem.
Williame, kako glase moje upute?
Zašto?
Jer ga želim.
On je moja normalnost.
Poput drugih smo parova.
Ispravno je.
Želim to, Williame.
Reci mi što želim od tebe.
Anna…
Kad te Jay zaprosi…
pristat ćeš.
Budi sretan, ljubavi.
Nećeš imati manje mene nego više.
Nadam se.
Da, mnogo više. Stalno sve više i više.
Što si mi htio reći?
Ništa.
Jedan.
Bolje da smo stigli.
-Da se spustim? -Molim te.
Stavim kapu kao u Ratatouilleu.
Zapravo sam u Parizu. Vidim Eiffelov toranj i to.
A francuski naglasak?
Jay…
Anna Barton,
nešto se promijenilo u meni kad smo se upoznali.
Nikad nisam bio ovako sretan, sve zbog tebe.
Hoćeš li se udati za mene?
Hoću.
-Hoćeš? -Hoću.
Čekaj. Čak imam i prsten. Oprosti.
-Sve radim pogrešno. -Jay!
Prekrasan je.
Hvala.
Williame.
Jesi li dobro?
Jesam.
Dobro sam.
Prijevod titlova: Željko Radić