Hallå där, Crickets.
Det är återigen dags för en åktur i Paxton Hall-Yoshidas coola hjärna.
Och jag, Gigi Hadid, är er chaufför.
Sen Paxton hade påmint fjantarna om att han fortfarande var kung
hade allt varit toppen.
Han blev bjuden till alla fester och häng. Han hade ärligt talat glömt bort ASU.
-Ska vi krubba lunch senare? -Det vet du. Krubbgänget.
Han levde samma high school-liv, fast med ett trevligare badrum.
Han behövde bara coacha lite simning och gå på obligatoriska personalmöten.
Jag söker några volontärer som kan hjälpa till med jourtelefonen.
Nu är det jag och Lyle.
Vissa dagar hjälper eleverna mig mer än jag hjälper dem.
Det har främst varit fallet.
Ännu ett skäl till att jag letar efter hjälp. Snälla.
-Grymt. Okej. -Tack. Jag är ledsen, ms Thompson.
Okej, några tillkännagivanden:
Fågelboet i kafeterian tillhör den sällsynta svarthakedoppingen,
och delstaten Kalifornien förbjuder oss att flytta det.
Det kom påminnelser om att Paxtons liv inte såg ut precis som planerat,
men han var bra på att stoppa undan de känslorna ordentligt,
tills de mest innebar en orolig mage.
Och till sist en påminnelse om
att det snart är dags för vårt världens kök-knytkalas.
Nu ska vi se vilket lands mat vi ska prova.
Luxemburg. Vad fan äter de där?
-Pax på bouneschlupp. -Den är din.
Mötet är avslutat.
Gå ut och ha vilken sorts dag ni nu kan skrapa ihop.
Paxton,
vad sägs om att dela på en rätt?
Samarbete är nyckeln till kulturell förståelse.
Och kastrullen är tung.
Jag är ledsen, mr Shapiro. Jag kan inte gå. Men kanske nästa gång?
Hoppas inte.
Hans schema är konstigt nog i konflikt med varenda personalevenemang.
Jag är en upptagen kille.
Ja, han var upptagen, med att styra den här jäkla skolan.
Vem vet, vi kanske tittar på den första ur personalen
att utses till balens kung.
Okej, lyssna. Välkomna till årets uttagning.
Reglerna är enkla. De snabbaste kommer med i laget.
Det kvittar hur söta ni är, så sluta spänna er.
Ja, det är här det händer.
-Nu kör vi. -Eric, du är tillbaka.
Jag ville inte missa det. Jag älskar mina chanser i år.
Eric Perkins hade provsimmat varje år, och varje år hade han misslyckats.
Men han tog det åtminstone väl.
Varför, Gud?
Grymt. Lycka till.
-De är redo när du är det. -Pax, du kan väl sköta det här?
Okej. Första heatet, gör er redo. På min signal.
Färdiga.
Läget, killar? Backa.
Ja!
Kom igen.
Ja! Jag visste det!
Nu börjas det. I med öronpropparna.
SIMNING = LIVET
Eller inte?
Jag är ledsen att det inte blev nåt.
Kom igen, Pax. Använd en smula charm, grabben lider.
Grymt att du försöker.
Det kanske finns ett fritidslag på en kommunal pool?
Jag vill inte simma med några idioter.
Jag vill simma som en Cricket. Jag kanske kan få provsimma igen?
Kom igen, Eric.
Det är samma sak varje år.
Du skulle behöva träna hårt för att ens komma nära.
-Vill du träna mig? Herregud, ja. -Va?
Du kanske är ängeln farmor skulle skicka.
-Jag menade inte mig. -Jag gör vad som helst.
Du får min plånbok, mina Dave & Busters-poäng…
Vad sägs om en kväll med min flickvän Rosalia?
Hon har själv tagit upp det, så det ska nog gå bra.
Jag vill inte ligga med din flickvän. Det är inget du borde erbjuda folk.
Snälla, Paxton.
Det här är min största dröm. Jag kan lyckas med lite hjälp.
Jag bara…
Jag vill inte ses som misslyckad.
Här var den enda likheten mellan Paxton och Eric.
Ja. Vi kanske kan ses ett par gånger efter skolan?
Ett par…? Ja!
Tack, Paxton.
Perkins, du är tillbaka.
-Vi ses, brorsan! -Fan.
Om du kan hålla jämna steg, kan du krossa dem i slutspurten.
Hej, jag har rena handdukar.
-Devi, du får inte vara i killarnas. -Okej, jag ska gå.
Men handdukarna är vita och glasögonen är klara.
Jag måste laga dörrhandtaget, men jag fixar det.
Du behöver inte göra allt det där.
Vår senaste materialare rökte gräs och skar apelsiner.
Ja, men jag gav Princeton-representanten numret till coach Noble,
och jag vill att han ska ha bra saker att säga.
-Jag trodde du ville umgås med mig. -Du vet mycket väl att det inte är skälet.
Men det är en trevlig förmån. Jag bara måste komma in på Princeton.
Jag hör hemma där, precis som du hör hemma på din gamla high school.
Aj, varför sved det? Vi gillar ju att vara här. Vi krossar.
Hör hemma vet jag inte.
-Herregud. Inga tjejer får vara här. -Du är fullt påklädd.
-Känslomässigt sett är jag naken. -Det är okej, ingen här är…
Herregud, där är en penis. Hejdå.
Nu när vi är ensamma… Ska vi fortfarande köra Oculus senare?
Vi borde bli höga, beställa dumplings och transportera oss in i The Matrix.
-Visst, jag är på. -Pax, har du en Oculus? Får vi komma?
-Visst, ni borde komma. -Grymt.
Knack-knack, plask-plask…
Vid sex? Jag måste ta hand om nåt först.
Jag ser fram emot att bli Paxtons simmare. Hoppas ni inte tröttade ut honom.
Okej.
Det här får ta så lång tid du behöver.
Jag har rensat schemat och sagt att du ska köra hem mig.
Jag ger dig några tips, sen kan du ta bussen.
Några tips? Bussen?
-Jag trodde att du skulle bygga upp mig. -Vad sägs om att simma?
-Okej. -Okej.
Simma ett varv åt mig. Är du redo?
Kör.
Stanna.
Pinne, jag behöver en flytpinne.
En sak jag lägger märke till är att du har dålig form.
Händerna måste glida genom vattnet så här, så att du inte skapar mer motstånd.
Du behöver inte hålla andan under vattnet.
-Kan man andas där under? -Nej, uppenbarligen inte.
Andas ut under vattnet och andas in när du kommer upp.
Annars tröttar du ut dig själv. Vi testar igen, okej?
Är du redo?
Kör.
-Herregud, det funkar. -Ja, det… Det är jättebra.
-Det räcker för den här gången. -Okej, coach. Jag ska fortsätta öva.
-Okej. -Andas in.
Andas ut!
Efter ett extremt irriterande men någorlunda lyckat pass med Eric
var Paxton fri att göra det han gjorde bäst.
Vilket är att chilla, eller vad det här nu är.
Han är död.
-Det är okej. -Hämnas mig.
Läget, hörni? Vem vill bli packad på billig sprit?
-Hej. -Hej.
Jag visste inte att ni skulle komma.
Jag trodde att det skulle vara lugnt, men vi kan gå nån annanstans.
Nej, det är helt lugnt.
Men det kändes inte lugnt. Det kändes fel.
Så hur många bjöd ni in?
Hej.
Läget?
Paxton höll på att flippa ur.
Hans lilla träff hade växt till en stor fest.
Samma sak hände vid årets Victoria's Secret-chilitävling.
JAG SKA HA FILMKVÄLL FÖR ATT VÄLKOMNA ALLA TILLBAKA TILL CAMPUS!
Anordnade du en fest utan att berätta det?
Jag fick höra det från ryggsimmarna. Snacka om förödmjukande.
Festen var inte planerad. Den dök bara upp på min tröskel.
Varför ser du inte ut att ha kul? Borde du inte hålla i Trent?
-Nej. -Ja, ta ner mig.
Det var grymt.
Vad fan? Vem tog med ett fat?
Jag vet inte, men det är årets största fest.
-Och den anordnas av en lärare. -Det kan vara ett problem.
-Tänk om nån får veta? -Ingen kommer att säga nåt.
-Du har gått på en massa fester. -Ja, men jag har inte anordnat en.
-Det här känns annorlunda, och inte bra. -Ska jag fixa det? Jag kan tömma ett rum.
Jag kan fixa en Devi-härdsmälta lätt som en plätt.
Ja!
Jag känner mig sexig, fattar ni?
Vet du vad? Nej.
Jag måste bara slappna av. Det är en bra fest, eller hur?
-Öh, den är grym. Vi tar en shot. -Okej, varför inte?
Jag kommer strax.
Okej.
Paxton?
Lindsay, hej.
En full elev ringde jourtelefonen och bad om skjuts hem.
Ringde de dig med?
Varsågod. En shot…
…äppeljuice.
-Hej, ms Thompson. -Hej.
-Okej. -Professor Yoshida-Hall.
-Jag blev för full på din fest. -Gud.
Mr Thompson, har din bil ett baksäte? Jag skulle vilja ligga ner.
Vänta, är det här ditt hus? Festar du med de här eleverna?
Det är en lustig historia. Jag köpte en Oculus nyligen…
Satan.
Herregud. Jag kan inte vara här. Jag måste gå.
Lindsay. Vänta, jag…
Gerard, kom igen.
Herregud, okej.
Paxton kom till skolan måndagen därpå, angelägen om att fixa allt med ms Thompson
och förhoppningsvis behålla sitt jobb.
Linds. Okej, lyssna.
Jag planerade inte den där festen, okej? Jag hade vänner där, sen dök folk upp…
Du vet väl att du är vuxen?
Om fulla personer kom hem till mig skulle jag stänga dörren.
-Det är inte så enkelt. -Jo, det är så enkelt.
Du är anställd och de är elever.
Jag tänker inte tjalla på dig, men oss vuxna emellan?
Vad håller du på med? Skärp dig, för fan.
Senare samma dag ekade ms Thompsons ord fortfarande i hans öron.
Vad höll han på med?
SÅ STOLT ÖVER ER!
Varför var han på high school?
Och varför tränade han världens mest irriterande person?
Så jag läste Michael Phelps biografi, och han hade ett försprång.
Så vi måste öka antalet pass till tre gånger i veckan.
Det finns inget du kan göra för att bli Michael Phelps.
Jag vet inte varför du försöker. Du är verkligen inte duktig på att simma.
Förolämpar du mig? För det funkar, jag är taggad.
Jag menar allvar.
Vad får dig att fortsätta? Varför inte bara ge upp?
Ge upp? Vi har knappt börjat.
-Det kommer att bli jättetufft. -Tror du inte att jag vet det?
Jag har nästan drunknat. Jag har vatten i huvudet.
Varför inte göra sånt du är bra på, som robotar och tuba?
Varför sätta upp ett mål du kommer att misslyckas med?
Det är okej att misslyckas så länge jag försökte.
Och jag kanske inte misslyckas och blir stolt över mig själv.
Vem ger upp sin dröm när de inte ens har försökt?
Ja, Paxton. Vem skulle göra nåt sånt?
Känner du nån?
-Vill du verkligen det här? -Mer än nåt annat.
Då gör vi dig till sportfåne.
Schyst!
Gick det bra?
-Det är lugnt. -Okej, då kör vi.
Okej, är du redo?
Klara, färdiga…
Kom igen, du fixar det här.
Hur var det?
Vi kan bättre. Mycket bättre.
Gör det igen.
Jag ska simma med dig nu.
Försök inte slå mig, bara hålla mitt tempo.
-Okej. -Okej.
Vem var det där för?
Vad pratar du om?
Så ska det se ut. Kom igen, kör!
Vi kan bättre. Gör det igen.
Det är enkelt, okej? Så här, och vattnet åker över.
Du går åt sidan… Nej, över.
REDSKAP
Kom igen!
Kom igen, pressa.
Ja! Det är min grabb!
Gjorde jag det, Paxy? Gjorde jag dig stolt?
Ja.
Lita… Okej, flytpinne.
Flytpinne!
Tack.
Det var toppen.
Om du kan simma så inför coachen kanske du har en chans.
Tack. Om jag kunde röra axlarna nu skulle jag krama dig.
Inga problem. Jag fixar det.
Förlåt.
Du utför mirakel. Det är otroligt hur bra han har blivit.
-Vaktmästare Stacy hade rätt. -Satsade du mot mig?
-Oddsen var inte till din fördel. -Det är definitivt sant.
Den där udda lilla killen är rätt duktig nu.
Det finns en risk att han sumpar det inför coach Noble,
men jag känner mig hoppfull.
Åh nej. Flyttade du simbrädorna som höll upp dörren?
-Ja, det är dem du håller i. -Okej. Vi är fast här inne.
Kanske inte.
Okej, jo. Men det är lugnt, vi kan ringa nån.
-Min telefon är vid poolen. Har du din? -Min är i tjejernas omklädningsrum.
Det är okej. Vi är okej.
Jag skulle träffa coach Noble efter träningen,
så han kommer definitivt leta efter mig.
Att jag inte har min telefon. Tänk om Akshara från Princeton ringer?
Jag sa att jag alltid är tillgänglig i mina tio senaste röstmeddelanden.
Jag vet inte mycket om collegeantagningar,
men jag vet hur det är att få för många samtal från sugna tjejer,
och det ser inte bra ut.
-Hur vågar du? -Jag är bara ärlig.
Det skulle inte skada att ha lite is i magen.
-Allvarligt? -Ja.
Okej, du kanske har en poäng.
Jaha, eftersom vi är fast här och tydligen experimenterar med radikal ärlighet…
…får jag fråga vad som hände på ASU?
Anledningen till att jag slutade var att ingen där gillade mig.
-Va? Hur är det möjligt? -Jag vet inte.
Alla drog slutsatsen att jag var en stor nolla.
Jag tänkte: "Jag kanske inte hör hemma på college."
Så jag slutade.
Varje dag tänker jag: "Vad har du gjort?"
Så att vara het hela livet visade sig egentligen vara en nackdel.
Ja, jag antar det.
Det var som fan.
Jag har jobbat för att vara en cool, sexuellt framgångsrik sistaårselev,
men jag kanske måste dämpa mitt ljus.
Ja, kanske det.
Vänta, sa du "sexuellt framgångsrik"?
Nej, vänta.
Vänta, var det den där Ethan?
-Ja. -Lägg av.
-Eller Ben först, men han… -Ben Gross?
-Va? -Det spelar ingen roll.
-Du hörde det här, she bangs. -Jäklar.
Okej. Ja, grattis.
-Tack. -Ja.
-Du vet, jag trodde att det skulle bli du. -Varför det?
För att du kom till mig från ingenstans och bad mig ta din oskuld?
Få inte mig att låta galen. Det var du som sa ja.
Ja, det är sant.
Jag brukar tänka på en sak.
Vad?
Det du sa till mig när vi gjorde slut.
Vad sa jag?
Att vi inte kunde vara ihop förrän jag gillade mig själv.
Fasen, sa jag det?
Det var rätt kallt.
Du hade inte fel. Jag var lite av en galning.
-Kanske en aning. -Vilka ombytta roller, va.
Jag är en cool sportfåne och du är en stor tönt.
För första gången känns det som att vi är jämlikar.
Jämlikar?
Nej, Devi.
-Du är alldeles för bra för mig. -Håll käften.
Jag kan förklara…
Jag vet att du var elev här för ett år sen och att Devi var din flickvän,
men nåt säger mig att om jag kommit in lite tidigare så hade jag fått sparka dig.
Det här är din enda varning. Det finns inget utrymme för misstag.
-Okej. -Gå nu.
-Jag är ledsen, coach. -Gå bara.
Efter att ha blivit uppläxad av coach Noble
vände sig Paxton till sitt Nintendo Switch.
Men Mario Party gav honom också stryk.
Paxton?
Hej, älskling.
Middagen är klar om 20 minuter och du ska be bordsbönen.
Pappa stämmer gitarren om du behöver musik.
Okej.
Mår du bra? Du ser ledsen ut.
-Mamma, jag är en flopp. -Oj, älskling.
-Varför skulle du säga nåt sånt? -Jag är så misslyckad.
Paxton…
Du är för ung för att vara misslyckad. Du är 19 och försöker lista ut vem du är.
Din morbror Gary är misslyckad.
Han är 55 och sitter inne för bedrägeri mot ett barnsjukhus.
Han försökte åtminstone göra nåt.
Det är väldigt överväldigande att ha hela livet framför sig
och känna att man måste vara perfekt.
Men det måste man inte. Ingen är det.
Alla stöter på hinder, men de behöver inte definiera oss.
Vi kan lära av dem.
Vad ska jag lära mig av att hoppa av college
och jobba på high school?
Kanske att släppa den du var
och förstå vem du vill vara.
En refräng av "Our God is an Awesome God"
och en hel natts sömn senare var Paxton tillbaka på skolan,
med hopp om ett tecken på vad han borde göra.
Och ett tecken fick han.
Snygg vändning.
Så? Hur gick det?
Bra nog att vara ersättare.
Ja!
Så ska det se ut!
Okej, hördu.
-Jag är så stolt över dig. -Tack.
Det där var så rörande. Jag tror att några av killarna grät.
Visst var det grymt? Jag förändrade nåns liv idag.
Jag hjälpte dem att uppnå en dröm. Det var galet.
Du borde vara stolt.
Det är jag. Jag kastade inte in handduken.
Så du får fortsätta coacha för tillfället, även efter igår?
-Det var nära ögat. -Ja.
-Jag antar att vi inte kan göra det igen. -Inte om jag vill fortsätta vara anställd.
Det känns faktiskt som om det blir bäst så.
Missförstå mig inte, det var grymt. Du vet fortfarande vad du gör.
Men det kändes som ett avslut.
Ja, det gjorde det.
Så det här är en professionell relation mellan elev och lärare nu.
Ja, vibbarna här är officiellt över.
Läget, hörni?
Är det inte kulturell appropriering att klä ut sig till piñata?
Jaså? Grymt halsband, Tiny Soprano. Du får verkligen till det.
Alltid ett nöje.
-Där har vi vibbar som lever kvar. -Va?
Nej, det finns inga vibbar. Det var förolämpningar.
Visst, säger du det så. Det är inte min professionella ensak.
Det här är Paxton Hall-Yoshida. En gång var han coolast i skolan,
men nu var han redo att lämna det i jakt på nåt annat.
Kommer du förbi senare? Min kusin ska fixa lustgas.
Nej, jag kan inte.
GLÖM INTE KVÄLLENS SEMINARIUM
Han visste inte vart hans väg skulle ta honom,
men han visste att han rörde sig framåt.
Och idag innebar det en snabb tur till Luxemburg.
Pax, vad gör du här? Har studentfiket slut på snacks?
Jag vet inte. Jag var upptagen med att göra en quetschentaart.
Jag hjälper gärna till om ni fortfarande behöver hjälp med jourtelefonen.
Om Paxton är med vill jag också.
-Jag med. -Jag med.
-Räkna med mig. -Jag gör det.
Det här internationella köket ser gott ut, men jag måste röra på mig.
Men Paxton tycks ha tagit ett steg i rätt riktning,
och vi har alla lärt oss mycket om simteknik.
John McEnroe, resten av hans resa är ditt problem.
Gigi, klart slut.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson