ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Гаразд, гляньмо, що тут є.
-Привіт. -Привіт. Заходьте.
-Привіт. -Немов казка.
Гарно, еге ж?
-Заходьте. Я вам дещо покажу. -Подивіться.
Розкішно.
-Обережно, сходи. -Дякую.
-Закрийте двері. -Звичайно.
Дякую. Ходіть зі мною.
-Отже… -Як гарно.
Як я й казала, цьому будинку понад 150 років.
-Овва. -Нічого собі.
Збережені всі оригінальні деталі.
Діючий камін.
-Так! -Він чудовий.
Огляньте все навколо. Не поспішайте.
Я буду в кухні.
-Це місце розкішне. -Поглянь на це.
У чому каверза?
Чому вони хочуть його позбутися?
Знаєте, вони саме розлучаються.
-Тож, так. -О ні.
Не все сталося, як гадалося, але треба жити далі.
Справді.
Ось кухня,
а біля вікна є чудова місцина для сніданку.
Барна стійка залишається?
Це не барна стійка. Її заберуть.
Знову, так усюди, залишені оригінальні деталі.
-Я в захваті. -Неймовірно.
А ось тут у нас трохи менша кімната.
Поміститься односпальне ліжко.
Але, відверто кажучи, сюди краще пасує дитяча.
-Стіве, дитяча! -Гаразд.
Це справді може бути дитяча.
Тут можна поставити колиску і крісло-гойдалку.
А ще тут є чудова арка.
Її можна використати для вимірювання зросту,
коли діти підростатимуть.
Мені це подобається. Це мило.
У тебе все добре?
Так. Мабуть.
Плануєш кудись поїхати цієї зими?
Ні.
Мої юристи все переглянули, вони задоволені.
А твої?
Чому ти так зі мною розмовляєш?
Немов ми в якомусь суді абощо.
Я прийшла лише підписати папери.
Тож ми справді розлучаємося, бо зрадили одна одній?
Як на мене, у цьому немає сенсу.
Пам'ятаєш Джессі Джексона,
святенницького праведника?
-Він мав дитину від іншої жінки. -Годі жартувати!
Я прийшла забрати своє барахло,
підпиши кляті папери.
Знаєш, що це?
Це шлюб.
Перед нами.
Це клята сварка.
Або залишаєшся, або йдеш.
Я йду!
Я намагаюся забратися звідси!
Дідько, найсмішніше те,
що, якби твоя книжка йшла так, як ти хотіла,
я б навіть до тебе не достукалася.
Ти була б у Мангеттені, тягала б різних курв.
Я б говорила з помічницею.
«Тягала курв?» Ким ти мене вважаєш?
Хай тобі грець!
Гаразд. Зупинись.
Слухай, Алішо, прошу!
Дай мені п'ять хвилин.
Я прошу лише це.
Дідько, ми з тобою стільки пережили разом.
-Я хочу лише п'ять хвилин. -Гаразд.
Якщо даси мені це, я дам тобі спокій.
Підпишу папери і відпущу тебе.
Лише п'ять хвилин, прошу.
-Хочеш поговорити? -Так.
Добре, поговоримо.
У цих стосунках я віддала тобі все.
Усе, що могла.
Я ставила тебе на перше місце.
Знаєш, про що ти мене ніколи не питала?
Ти не питала: «Алішо, що тобі в цьому потрібно?»
Не питала, що потрібно від нас.
А коли я сказала тобі, що я хочу,
то ти всіляко опиралася, а я тебе тягнула.
Я тобі не служниця.
Я належу собі.
Я не декорація твого успіху.
Не підтримка в невдачі.
Ми можемо знову і знову це повторювати,
ходити колами…
та це мене вже не стосується.
Аніскілечки.
Із мене годі.
Трясця, я виснажена.
Тож підпиши довбані папери негайно.
Постав підпис.
Справді продаси?
Ти ж можеш здати в оренду на кілька місяців абощо?
Ні.
Тут надто багато спогадів.
Мушу його позбутися.
Вибач. Я знаю, ти про це мріяла.
Навіть не впевнена, чи це справді було так.
Усе… зникло, розумієш?
Розлучення просувається добре?
Як може розлучення добре просуватися?
Життя - мерзенна штука, скажи?
Це немов повна поразка в житті.
Я б не сказав, що це поразка в житті.
Так мені здається. Саме зараз.
Почуваюся немов… Не знаю…
Поразка наразі, але все робиться на краще.
Поразкою було б жити з дурепою,
яка тобі не пара, впродовж 20 років.
Ось це поразка.
Маєш рацію.
Слухай, це не поразка.
Ви - дві людини, в яких різні прагнення.
Ви хотіли різних речей. Розумієш?
Уявляєш, якби у вас була дитина?
Що б ти робила? Тягнула б травку з дитям?
Сподіваюся, ні.
Не палити травку і завести дитину?
Це не єдині варіанти в житті. Можна робити щось інше.
Не стоїть вибір між травкою й цукерками і дитиною.
Ви просто на різних етапах,
а саме через це люди завжди розходяться.
Так.
Дякую, друже.
Дякую, що ти зі мною…
особливо після…
Я залізла по вуха
у зустрічі зі знаменитостями і таке інше.
І зараз я сама в напівпорожньому будинку,
а зі мною лише ти.
Ти завжди мене підтримував.
Я тобі вдячна.
Я тебе ціную.
Ти справді летиш стрімголов.
-Палиш мости, продаючи будинок. -Знаю.
Трясця.
-Ще треба написати альбом із молитвами. -Справді.
-Моліться, щоб прожити день. -Припини.
Ні, ми напишемо мемуари.
У ретроспективі.
Знайду всіх друзів, яким позичала гроші.
Нагадаю про себе.
Що? Ти роздавала гроші?
Я не позичав у тебе. А мені б знадобилося.
Я не знала, що ти живеш із батьками.
-Ти могла б допомогти з волоссям. -Могла зробити тобі пересадку.
Воно непогано виглядає. Вона помилялася.
Твоє волосся густішає. Воно…
Мені подобається.
-Привіт, мамо. -Привіт.
Зараз невдалий час.
У мене багато клопотів.
У мене теж.
Я розібрала решту маминих речей.
Вибач. Треба було приїхати й допомогти.
Усе гаразд. Ми з тіткою Джойс упоралися.
Як ти?
Усе гаразд.
Пакую речі в будинку.
Намагаюся забратися звідси.
Я знаю, що завжди кажу тобі бути сильною.
Почитай Біблію.
Не розумію навіщо. У мене немає Біблії.
-Купити тобі? -Не треба.
Ти можеш поговорити зі мною.
Я вислухаю.
Схоже, я все зіпсувала.
Важко працювала, щоб мати все це, а залишилася сама.
Я так віддалилася від усіх.
У тебе є я.
Якщо в когось є лише мама, це поганий знак.
Трясця. Інколи потрібна лише мама.
Правда.
Я знаю, що ти хочеш здобути весь світ,
але не хочу, щоб ти втратила всіх у процесі.
Знаєш, минулого року я мала домовитися з твоєю помічницею,
лишень щоб надіслати подарунок твоїй дупі.
Вибач. Я подорожувала.
Я знаю, в тебе зараз чорна смуга.
Але пам'ятай, після кожної темної ночі
настає світлий день.
Це теж мине.
Слухаю, Отче.
І коли він настане, ти будеш інакша.
Сильніша і мудріша.
Без невдач не буває успіхів.
Я люблю тебе, дитино.
Я теж тебе люблю, мамо.
НА ПРОДАЖ
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька