‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎CAPITOLUL 2
‎Dintre toți marii cântăreți americani, ‎ea a fost marea poliglotă.
‎A învățat chiar și limba maghiară,
‎doar pentru a putea interpreta ‎opere maghiare.
‎Ascultați-o pe Jessye Norman ‎într-o franceză impecabilă,
‎interpretând „Je te veux”, de Erik Satie.
‎Sigur nu vrei nimic de mâncare?
‎Da. Mersi.
‎Weekendul ăsta mă duc ‎la târgul de antichități din Baltimore.
‎Drumul e vreo cinci ore,
‎deci probabil că o să plec ‎direct de la serviciu,
‎ca să ajung la târg sâmbătă devreme.
‎Bine.
‎Ne vedem duminică, da?
‎Te iubesc. Pa!
‎Cum îți mai merge?
‎Bine.
‎Telefon-în-WC s-a întors.
‎Care era asta?
‎I-am aruncat telefonul în WC, ‎că făcea sexting cu alta.
‎Nu mai ieși cu genul ăsta de femei!
‎Ce gen de femei?
‎Genul de femei ‎care nu sunt de nivelul tău.
‎Genul de femei ‎pe care le poreclești „Telefon-în-WC”.
‎Tot ieși cu femei cu care știi ‎că n-o să ai o relație.
‎Da, poate tocmai asta e ideea.
‎Unde e Alicia?
‎A plecat la Baltimore, ‎la un târg de antichități.
‎Mamă! A condus tocmai până la Baltimore?
‎Trebuie să fie ‎niște antichități date naibii.
‎Bănuiesc.
‎Cum vă înțelegeți? ‎Ce s-a întâmplat cu copilul?
‎N-am mai discutat ‎de când a pierdut sarcina.
‎Nu mai vrea copii?
‎Nu știu dacă mă mai vrea pe mine.
‎Serios?
‎Da, în unele zile ne înțelegem bine.
‎Apoi, nu vorbim zile în șir.
‎Parc-ar fi un nor negru deasupra noastră.
‎Îmi pare rău.
‎Bine. Alege tu ceva la ce să ne uităm.
‎Eu îmi pun o mască facială. Vrei și tu?
‎Nu vreau să arătăm ca în ‎Fără speranță.
‎Hai să ne uităm la ăla!
‎Da, vreau să-l văd ‎pe Larenz Tate de pe vremuri.
‎Vrei niște fursecuri?
‎Lapte ai?
‎Nu. Doar fursecuri.
‎Nu vreau, mersi.
‎Nu mănânci fursecuri, fiindcă n-am lapte?
‎Nu, îmi plac înmuiate.
‎Ce e?
‎O să mănânci fursecuri, Anna Mae.
‎Și o să-ți placă.
‎Bine. Mă duc să-mi șterg masca.
‎Pornește cuptorul.
‎Pe bune?
‎Ce e?
‎Cumperi din cele gata tăiate în pătrate?
‎Da. Așa, câștig timp și ies perfecte.
‎Parc-ai avea cinci ani.
‎Ține. Pune-le înapoi în frigider, te rog.
‎Fă și tu ceva și nu mai vorbi prostii.
‎Mamă! O recenzie în ‎New Yorker.
‎„Cele trei iubiri ale Altheei Waters
‎prezintă realitatea americană dură,
‎fiind un poem scris cu lumină, ‎muzică și iubire.”
‎Ce frumos!
‎Cum merge a doua carte?
‎Sincer, nu prea bine.
‎Și, în mod normal, pot scrie repede,
‎dar, nu știu de ce, asta… nu-mi iese.
‎Stai liniștită, o să-ți iasă.
‎Și dacă nu-mi iese?
‎Ți-e teamă?
‎Da, mi-e teamă.
‎Mi-e teamă să nu rămân în pană de idei.
‎Mi-e teamă să nu pierd totul.
‎Să nu mă întorc la vechea viață ‎și la munca de birou.
‎Stai calmă. O să te descurci.
‎- Sper. ‎- Nu te stresa.
‎O să fie bine.
‎Mulțumesc.
‎CĂRȚI ‎CELE TREI IUBIRI ALE ALTHEEI WATERS
‎Îl mai știi pe amicul meu Damon?
‎Da, așa cred.
‎Deunăzi am fost pe la tatăl lui.
‎Drăguț.
‎Nu prea. Suferă de SLA.
‎Îmi pare rău.
‎Da.
‎Când eram mică, tata nu prea era prezent.
‎Și i-a ținut el locul.
‎Ducea mereu copiii din cartier la cinema.
‎Iar odată i-a dat bani mamei,
‎să-mi ia niște haine de școală ‎puse deoparte.
‎Slavă Domnului!
‎Era un om bun.
‎L-am văzut acum câțiva ani.
‎Era sănătos.
‎Dar acum câteva zile
‎era într-un scaun cu rotile sinistru,
‎conectat la un aparat de respirat.
‎Și era o scrisoare „A nu se resuscita”
‎lipită pe frigiderul lui.
‎Părea grav de tot.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Stăteam în casa lui…
‎și mă uitam la un perete.
‎Un perete plin cu poze.
‎Poze cu el când era mic.
‎Chestii din liceu,
‎fotografii din armată, o poză de la nuntă.
‎Poze cu el privindu-l pe Damon crescând.
‎Atunci mi-am dat seama.
‎Nu contează ce faci în viață.
‎Asta se întâmplă.
‎Îmbătrânești și te îmbolnăvești.
‎Serios?
‎Mă lași singură, ‎să-mi procesez rușinea și vina?
‎Nu e așa mare lucru.
‎Ușor de zis. Ți-o tragi cu Telefon-în-WC.
‎- Ești liberă. ‎- Ai putea fi și tu.
‎Nu vreau să fiu liberă.
‎Iar eu nu sunt în stare să conduc.
‎Stai în camera de oaspeți.
‎Nu pot rămâne aici, Denise. E prea bizar.
‎Bine. Te duc eu acasă.
‎Îmi iei hanoracul, te rog?
‎De ce oprești?
‎Să văd dacă nu am lovit ceva.
‎PARCARE VIZITATORI - PRELUARE PACIENȚI ‎PEDIATRIE
‎Denise Watkins e aici. Sunt soția ei.
‎- Trebuie să vă înregistrați la etajul 3. ‎- Bine.
‎Ești bine? Cum te simți?
‎- Cam zguduită, sinceră să fiu. ‎- Da.
‎E cam înspăimântător, dar…
‎Medicii au făcut tomografii. ‎Creierul nu e afectat.
‎- Slavă Domnului! ‎- Da.
‎Și am o zgârietură la picior
‎și o vânătaie în frunte, dar…
‎Bine.
‎Au zis că o să mă fac bine.
‎Da.
‎Scuze că te-am speriat.
‎Nu. E-n regulă. Mă bucur că ești bine.
‎Putem să plecăm naibii de-aici?
‎- Da. ‎- Iisuse!
‎- Locul ăsta e nașpa. ‎- Da.
‎- Mulțumesc, iubito.
‎N-ai pentru ce.
‎Bună! Te simți bine?
‎Nu știu.
‎Vrei niște apă?
‎Nu. Mersi oricum.
‎Bine. Urc imediat.
‎De ce am găsit chiloții altcuiva jos?
‎Ascultă…
‎Nici măcar nu vreau să-mi caut scuze.
‎I-ai tras-o?
‎Ascultă…
‎Sunt o nemernică împuțită.
‎Sunt un om detestabil
‎și mă simt îngrozitor.
‎Nu mai fac niciodată așa o tâmpenie.
‎Deci i-ai tras-o. Bine.
‎Bine, dar înțelegi
‎cât de idioată mă face asta să par?
‎Am condus la spital la 4.00 dimineața,
‎fiindcă ai stat până târziu ‎să i-o tragi uneia.
‎Băga-mi-aș!
‎Nu vreau să te fac să pari idioată.
‎E… Nu vreau să fac asta.
‎Dar cum ai condus la 4.00 dimineața
‎și ai ajuns la spital la 5.00, ‎dacă veneai de la Baltimore?
‎Baltimore e la cinci ore distanță.
‎Nu eram în Baltimore. Eram în oraș.
‎Bine. De ce erai în oraș?
‎Știi ceva? Futu-i! Mă vedeam cu cineva.
‎- Te vedeai cu cineva? ‎- Da.
‎Ce mama dracului? Și atunci cum vii aici,
‎gata să-mi smulgi capul,
‎când și tu făceai măgării?
‎Ce mama dracului?
‎Știi…
‎poate că nu i-aș fi tras-o lui Heather
‎dacă te-ai fi atins de mine ‎în ultimele trei luni.
‎Nu vreau să caut scuze.
‎Bine. Nu, deci…
‎Spun doar că n-am mai făcut sex ‎de ceva timp.
‎Eu nu te-am atins de câteva luni.
‎Tu n-ai vorbit cu mine de câteva luni.
‎Tocmai am pierdut o sarcină.
‎N-ai avut nicio reacție!
‎Ce vrei să spun?
‎Ce vreau să… Ceva!
‎Vreau să spui ceva!
‎Știi de ce mi-e greu să vorbesc acum?
‎- Fiindcă sunt stresată. ‎- Doamne! Știi ceva?
‎Încerc să mai scriu o carte, ‎să văd ce o să fac.
‎Asta pentru că te gândești la tine.
‎Din nou. Te gândești la tine.
‎Te gândești la casa asta, la carieră, ‎la orice în afară de mine!
‎Iisuse Hristoase!
‎Sunt în casa asta uriașă, ‎la dracu-n praznic!
‎Mă gândesc numai la tine. ‎Mă gândesc la noi tot timpul.
‎- Știi care e problema? ‎- Iisuse Hristoase!
‎- Știi ce-ți place să faci? ‎- Ți-am luat o periuță.
‎Îți place să zici: ‎„I-am cumpărat iubitei mele asta și aia.
‎- O casă mare.” ‎- Da, îți cumpăr chestii.
‎- E vorba de tine. ‎- Privește geamul ăsta.
‎Cui îi pasă de un afurisit de geam?
‎- Ție! Tu ai vrut… ‎- Pentru Dumnezeu!
‎…să stai la țară ‎și să ai ornamente vintage.
‎- Nu pot. ‎- Am făcut-o pentru noi.
‎- Le-am cumpărat cu mintea mea. ‎- E o minciună.
‎Ai făcut-o pentru tine. ‎Ca să-ți trăiești viața,
‎iar eu să joc rolul soției în căsuța asta…
‎Pauză!
‎Vrei să fac patul tot timpul. Nicio pauză!
‎- Nicio pauză! ‎- Ce dracu', frate?
‎- M-am săturat. ‎- Iisuse!
‎- Am obosit. Gata! ‎- Am avut aventuri.
‎- Am dat-o-n bară. ‎- Iubi…
‎- Trebuie să facem terapie. ‎- Ideea e…
‎- A mea n-a fost o aventură. ‎- O rezolvăm.
‎A mea n-a fost o aventură.
‎Bine. Acum o iubești pe afurisită?
‎Da, poate că o iubesc pe afurisită.
‎- Poate-mi oferă mai mult decât tine. ‎- Du-te la ea!
‎Îți cumpără ceară de păr Smokey Robinson?
‎Pentru Dumnezeu!
‎Știi ceva?
‎Te las să-ți trăiești naibii viața.
‎Fiindcă așa-ți place.
‎Eu sunt pe post de recuzită.
‎- Am plecat. ‎- Bine.
‎Fursecuri afurisite!
‎Subtitrarea: Daniela Vereș