EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
KAPITEL 1
Du. Jag åker nu.
Okej. Ha det så bra.
Vi kan väl bara…
Älskling, kom igen.
-Seriöst? -Gosa lite.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig med.
Okej.
Vad hör hon?
Så bra.
Jösses.
Titta
Ta det Vill du ha?
Hon är urläcker När hon går på gatan
Hallå
För tusan.
Jag skrattade.
Vad läser du?
Sherlock.
Den är en så vit bok.
Jaså? Sagan om ringen är vitare.
Ja, den är verkligen kaukasisk.
Sant.
Det är så jobbigt att få rök i ögat.
Man måste… Man måste driva bort den.
-Ibland misslyckas jag. -Jag vet inte.
Du måste… Bara lite till. Bara…
Jag känner mig som en fågelunge.
Älskling? Sover du?
Typ.
Jag kan inte sova. Vill du se den där tv-serien?
Happy Valley?
Om vi gör det kommer jag att vara vaken till fyra
och jag måste sova för jag har den där intervjun imorgon.
Jag glömde. Okej.
-Ingen fara. -Förlåt. Jag älskar dig.
Jag älskar dig så mycket.
Okej, vänta. Jag har en snabb fråga.
Det går snabbt. Okej.
Jag vill att du tänker på det här.
Om en förläggare, din förläggare, säger till dig:
"Denise.
Jag har ett stort pangerbjudande åt dig.
Franchiseavtal, filmer, det blir stort." Okej?
Allt du måste göra
är att slicka hennes armhålor varje dag i ett år.
Skulle du göra det?
Ja, jag skulle göra det. Kan vi sova nu?
Okej. Jag ville bara veta att du ville det.
Ja. Jag vill bli framgångsrik. Som Drake och Trey Songz.
Bra att veta. Godnatt.
Okej, vänta. Jag har bara en fråga till.
För sjutton? Jösses.
Okej.
Du vet hur jag är när jag är trött.
Den här är seriös.
För att rädda mitt liv, okej?
Skulle du slicka nåns armhåla varje dag, i resten av ditt liv?
Varje dag måste du slicka…
Hur gammal är du i scenariot?
Det börjar nu. Från 34 år, resten av våra liv.
Är det en gisslansituation?
Ja, de tänker döda mig.
Vad för… Är armhålan svettig?
-Ja, så svettig. -Finns det deo…
Äcklig, smutsig armhåla.
-Är det ekologisk deodorant? -Ja, det stinker.
Antiperspirant.
Varje dag, hela ditt liv.
Jag vill ha dig här och att du lever, så jag accepterar.
-Jag accepterar. -Herregud.
Jag är så djupt engagerad i dig.
-Älskling… -Ja.
Tack så mycket.
Kan du snälla blunda och somna nu.
Jag är glad nu.
-Jag ska sova. -Bra. Tack. Perfekt.
Okej. Herregud.
Det får mig att må så bra.
Nu är jag vaken. Nu kan jag inte…
Är det mina divor?
Jag vet. Läget?
Jag ser er.
Läget? Spring inte bort.
Tina!
Läget?
Läget, Chaka?
Var inte arg, Chaka.
Är du arg på Patti?
Jag vet inte när ni ska sluta bråka.
Ja, varsågod.
Jag ser dig. Du vill ha det.
Jag är alla hönor
Allt är i dig…
Ta det.
-Hej. Läget? -Hej, Denise.
Trevligt att träffa dig. Lauren.
-Oj. Det doftar gott. -Tack.
Tack.
-Vilket vackert hem. -Tack så mycket.
Eldstad och allt…
Hur ser en typisk morgon ut för dig?
Jag vaknar, äter frukost. Jag kanske röker lite gräs.
Vad äter du vanligen till frukost?
Jag vet inte. Det beror på dag. Jag tror…
Vad åt du imorse?
Jag ser inte hur det är relevant att veta vad jag äter till frukost.
-Förstår du? -Ursäkta.
Jag försöker ta reda på hur du är,
vem du är som person.
Ja. Jag vet inte
om du får nån insikt i det genom att veta hur jag äter mina ägg.
Okej.
-Okej, då pratar vi om skrivande. -Okej.
Hur går det med din nästa bok?
Den är på väg.
Ja, det är en process. Speciellt med böcker.
Jag tycker att den senaste blev bra,
så nu känner jag mig pressad
att den nya ska bli bättre än den.
Ärligt talat försöker jag bara få det gjort och få ut den
och se vad som händer.
Okej.
-Ursäkta att jag stör. Jag måste bara… -Hej.
-Förlåt. -Det är okej.
Snabbt bara. Förlåt.
Jag heter Lauren. Är du Alicia?
Ja. Trevligt att träffas.
Skulle vi kunna prata? Lite bakgrund.
Jag är inte offentlig.
-Kom igen. -Är det okej?
-Gör det gärna. -Tack så mycket.
-Kom, älskling. -Okej.
Vad arbetar du med?
Jag försöker ge mig in på inredning.
För tillfället jobbar jag i en antikbutik.
Då förstår jag. Ni har många fina möbler.
-Tack. -Jag vill veta mer om den.
Den är en av mina favoriter.
Hennes namn är Goldie Williams.
Hon var en sexarbetare under det sena 1800-talet i Nebraska.
Hon blev gripen för… Jag vet inte vad hon greps för.
Och det är hennes förbrytarbild.
Och tydligen sa poliserna: "Du måste se neutral ut."
Hon sa typ: "Jag vill inte."
Jag älskar den. Hon har de där ringarna i öronen,
hon är rebellisk, liknar en av mina mostrar, så… Ja.
-Vilken rolig historia. -Tack.
Hur träffades ni?
Genom en gemensam vän.
Som fyllde år. Så vi var där.
-Ja. -Samtidigt.
Och du kom… Hon kom fram till mig och sa:
"Hej, är inte du den där forskaren?" Eller nåt sånt?
Forskare?
Jag sa nog nåt bättre än det.
Ja. Antagligen. Jag brukade hålla på med kemi.
-Hon har doktorsexamen i kemi. -Ja.
Hon är smartare än mig. Hon försöker dölja det.
-Jag håller det för… -Dölj det inte.
Ja. Nej, jag brukade hålla på med kemi.
Jag älskade det. Det är vackert.
Men arbetsmiljön, det funkade inte för mig,
så jag bestämde mig för att byta till inredning,
vilket är märkligt, men…
Så du är smart.
Hjälper du din fru med jobbet? Läser du vad hon skriver?
En gång läste du nåt,
och du gav mig en massa förslag som jag inte höll med om.
-Nej. -Jag respekterade dem.
-Gjorde du? -Jag respekterade dem.
Jag ville inte använda dem.
Efter det, för vi bara…
-Vi var sura på varandra i tre dagar. -Ja.
Vi bestämde oss för att hålla våra åsikter isär.
Jag säger inte vad du ska köpa.
Säg inte hur karaktärerna ska utvecklas.
På så sätt håller vi fred och är glada.
Ja.
Det var sista varningen.
-Läget? -Läget? Hur är det?
-Trevligt att träffas. -Så trevligt att träffas.
-Trevligt att ses. -Reshmi.
Gick det bra att köra? Det är en bit.
Inte så farligt.
-Ni kan hänga era jackor här. -Okej.
Ja.
Det är vackert.
Nu kan vi umgås. Nu kör vi.
Herregud! Vad mysigt. Skojar ni?
Ni får Cribs-rundturen.
-Det har gått bra för er! -Tack.
Det känns som om jag är i Walden Pond. Reshmi, titta.
-Fantastiskt. -Det här är galet!
Sluta använda stora ord. Köpte du nåt?
-Ja. -Vad köpte du?
Jag köpte tre mycket fina pyjamasar.
Ni kommer att gilla dem lika mycket som jag.
Köpte du åt henne?
-Nej. Till mig. -Okej.
-Jag använder inte pyjamas. -Nej.
Jag älskar att ta på en innan läggdags.
-Tack! -Det är så skönt.
Tack.
Varför ska man klä sig fint innan läggdags?
-Jag vill ha det mysigt. -Ja.
-Man kan vara snygg och mysa. -Mys.
Jag kan gå i säng i de här just nu,
vakna, äta flingor, gå till ett möte, komma tillbaka och lägga mig.
-Funkar för mig. -Det är en process.
Jag gillar det här. Mys hela dagen.
-Hela dagen. -Ni missar nåt.
Samhället har tränat oss att tro att vi måste
ha kläder som är obekväma.
Det här är en pyjamas.
Vi kan vara som Denise och vara bekväma.
Ni har på er en gammal tröja med massor med hål.
Hålen gör att den andas!
-Jag sa ju det. -Herregud!
Häftigt.
Nej. Ni är galna.
Förstå hur vi tänker.
-Den är så där. Det är en… -Den är…
Nej. Det här är elegant, inte det där.
Jösses. Maten är jättegod.
-Det är så gott. -Ja.
-Verkligen gott. -Tack.
-Jag har inte ens… -Nöjet är mitt.
…sagt det, för jag har varit i trans av smakerna.
-Jösses. -Jag kan fortsätta äta i evighet.
-Tack. -Hon är duktig.
Brukar du laga mat?
Lite nu och då.
Herregud. Seriöst, hans matlagning är otrolig.
Nej. Hon är mitt största fan.
Ja, det är jag!
-Han gör god mat. -Jag väntar på pastan.
-Vi äter pasta. -Nästa gång…
-Ge dem pasta. -Vi gör det nästa gång.
Ja.
-Du är så blyg. -Ni är så söta.
-Ska du skämma ut oss nu? -Vi är söta tillsammans.
Jag ser färgmatchningen.
Tack. Är de här från trädgården? De är så goda.
Ja, de är härliga.
Drömmen är att ha en trädgård
att plocka från och bara tillaga.
Ja.
Vi får nöja oss med torggrönsaker.
Och bli utskälld för att jag köper lila morötter.
-Ska vi ta upp det igen? -Tja…
Varje vecka går vi till torget.
Hon tar fram sin påse och börjar plocka i.
Jag vet inte vilka gäster som kommer.
Allt som är lila läggs i.
Lila morötter, lila potatisar, lila jams.
Vid veckans slut är allt i soporna. Inget tillagas.
Och när vi kastar saker som du köpt?
Jag köper också sånt som slängs. Jag försöker köpa mindre.
Jag ska göra som du, herr Anpassning.
Marknaden i Queens är inte så bra i alla fall.
Queens? Vad gör ni i Queens?
Vi bor där.
Sa han inte att vi bor hos hans föräldrar?
Ja. Jag antar att jag inte nämnde det för…
Det är en tillfällig lösning.
Det är rätt mysigt, när vi alla fyra bor i det lilla huset.
-Kan vi hjälpa till med disken? -Nej, hon älskar att göra det.
-Jag plockar av bordet. -Jag älskar att diska.
-Du gör det bättre. -Lite.
-Varsågod. -Tack.
Jag läser den just nu.
Jag läste färdigt den för en vecka sen. Den är bra.
Läser du den? Nej, hon har ljudboken.
Hon lyssnar på den i bakgrunden
medan hon shoppar begagnade kläder online.
Det är samma sak. Jag läser.
Jag tar in det på ett annat sätt.
Okej. Det känns som om allt du tar in är priserna.
Vet du vad som gick på tv? Sjukdomen.
-Åh, nej. -Vad är Sjukdomen?
En dålig virusfilm som han blev bortklippt från.
Hur går det med auditionerna? Är du fortfarande skådis?
Delvis. Jag är på NCIS Brooklyn just nu.
Är du på NCIS Brooklyn?
Han är ekonomiassistent.
Du borde ha gjort hårtransplantationen.
Va?
Jag säger bara att hans hår blir tunnare.
Om han gjort det när jag sa det,
skulle han haft hår och kunnat skådespela.
-Var skulle jag få pengarna ifrån? -Fråga dina föräldrar.
De lever väl billigt i sitt lilla hus.
Kan du sluta säga att de har ett litet hus?
Dina föräldrar är rika
och du vet inte vad som är normal husstorlek.
Vi bodde hos dem
i palatset i Chicago och vet ni vad som hände?
De bad oss att flytta.
Ja, mina föräldrars hus är mindre, men deras hjärtan är större.
Du pratar om hårtransplantationer.
Är det ett trevligt samtalsämne för mig och mina vänner?
Jag säger bara att du borde ha lyssnat på mig.
Du skulle ha provat dropparna.
Dropparna! Jag visste att de skulle dyka upp.
De förbaskade dropparna.
Ingen använder dropparna, för hundrade gången.
Marvel-skådisarna använder inte dem.
De lägger tusentals dollar på komplicerade operationer
där de borrar i huvudet och trycker in nytt hår. Okej?
Herregud!
Ursäkta. Det här är inte lämpligt, jag ber om ursäkt.
Ni är säkert väldigt obekväma. Men det är sorgligt att vi inte är det.
Det är så här vi gör. Det är tisdag.
Vi gör det här hela tiden.
Jag vet inte varför. Vad gör vi? Vet du vad det är?
Vi vill inte börja om med dejtande,
för vi gör ingenting nu.
Jag kan inte gå ut nu och säga:
"Vill du dejta en deltids-alltiallo?"
Tala för dig själv. Jag har grejer på gång.
Verkligen? Vad har du på gång?
Företagsidén? Ja, berätta för dem.
Kanske de vill investera i den.
-Det ska jag göra. -Ja.
Ni vet när man reser bort och blommorna behöver vattnas?
Växtskötare! Ja, så är det.
Betala 80 dollar i månaden
för att Reshmi och hennes vänner kommer…
-Vad sjutton? -Det är en riktig grej.
Det kanske är äkta,
kanske är det den mest outnyttjade marknaden.
Men jag säger det,
du och dina clownvänner kommer inte att slå igenom med det.
Varje dag kommer hon hem vid sju och säger:
"Vi jobbar fortfarande på företagsmottot."
Det luktar som om du har jobbat på att dricka en billig Chardonnay.
Kanske det borde vara mottot. "Vi har vinandedräkt."
Trevligt att veta vad du tycker om mig.
Ursäkta mig.
Jag tittar till henne.
-Förlåt. -Ingen fara.
Vill du ha vatten?
Nej, det är okej.
Jag skäms. Förlåt.
Det var inte meningen att ta skitsnacket hit.
Du behöver inte säga så.
Kan jag göra nåt?
Nej, jag tror inte det.
Det här är inte var jag trodde att jag skulle vara i livet just nu.
Jag känner att jag borde tänka på att skaffa barn,
jag borde vara gift, jag borde ha en fantastisk karriär.
Jag känner att jag slösade så mycket tid på att tänka:
"Det kommer att hända. En dag händer det."
Och sen vet jag inte vad som hände.
Jag har ingen aning om hur jag ska kunna börja om.
Det är helt omöjligt.
Förlåt mig. Bry dig inte om mig.
Det är okej.
Vad tänkte du?
Kvällen gick så bra.
Det var så mycket kärlek mellan er. Det var vackert.
Sen började ni gräla som Whitney och Bobby.
Bor ni hos dina föräldrar nu? I Queens?
Varför får jag reda på det nu?
För du ringer aldrig mig.
Vi är inte samma vänner som förr.
När du blev framgångsrik
fick du många nya vänner
och jag fick inte plats.
För dig finns det alltid plats.
Du är som en i familjen.
Du måste ringa mig.
Du måste berätta vad som händer.
Det är svårt.
Det går så bra för dig
och det går så dåligt för mig.
Det är pinsamt.
Du är bara i en svacka just nu.
Jag var i en svacka förut.
Minns du när jag låtsades vara skribent?
Jag tog mig ur det.
Det kan du också.
Vi hade det så bra.
Vi sprang runt i New York och gjorde vad vi ville,
hade kul varenda dag.
Jag insåg aldrig hur bra jag hade det.
Det där var brutalt.
Ja. Galet, för kvällen började så bra.
Sen blev det lite konstigt, sen blev det pinsamt,
sen blev det sorgligt.
Jag och Dev hade ett bra samtal sen.
-Jaså? -Ja.
Det var trevligt. Vad sa hans kvinna då?
Att hon var rädd
att hennes liv inte skulle bli som hon planerat.
-Va? -Inget.
Är du ledsen och melankolisk nu?
Så fort ett par bråkar när vi hör, tror du att det smittar.
Jag är okej.
Nu går din röst upp åtta oktaver.
-Den går inte… Jag är okej. -Vi är okej.
Vi är okej.
Låt inte deras galna energi smitta oss.
Vår kärlek ska funka. Kom. Nej. Kom igen.
-Ja. -Okej.
Okej. Jag är okej.
Lovar du?
-Okej. -Okej.
Jag går och lägger mig.
-Vi ses där uppe. -Ja.
Älskling! Kommer du upp snart? Jag har en överraskning åt dig.
Jag måste ringa. Jag kommer snart.
Okej.
Kommer du?
Ja. Jag måste bara ringa några samtal till.
Glöm det här.
För tusan, det är tidigt.
Jag vill inte gå upp så tidigt och prata om böcker.
Folk kommer att somna.
Okej. Halv tio?
Jag kommer klockan tio.
För det börjar inte förrän då.
Okej. Vilka kommer dit?
Vilka är med i panelen?
Va? Nej!
Jag gör det inte. För han har inget att säga.
Varje gång jag säger nåt bra redigerar han bort det
och säger det själv och får alla applåder.
Det är inte kul. Han stjäl mina applåder.
Älskling?
Kan vi prata om nåt seriöst?
Hur seriöst? För jag är lite hög.
Jag vill kunna hänga med.
Inte superviktigt. Bara en grej.
Okej. Visst. Kör.
Jag vill prata om att skaffa barn.
Varför ska vi prata om det nu?
För du sa: "Vi kan prata om det om ett år."
Det har nästan gått ett år.
-Har det gått ett år? -Ungefär tio månader.
Så det har gått tio månader. Det är tekniskt sett inte ett år.
Vi kan prata om det. Jag är bara…
Jag känner att allt var annorlunda
för tio månader sen.
Jag hade inte en New York Times-bästsäljare.
Jag visste inte att jag skulle jobba på en andra bok nu,
vilket tar livet av mig, för den blir inte klar snabbt nog.
Jag vill lägga fokus på det.
Jag vet inte. Jag tycker att vi borde vänta…
Säg inte så. Jag vet vad du tänker säga.
-Säg inte så. -Hur vet du vad jag tänker säga?
-Jag har inte sagt det än. -Jag vet.
-Vad tror du att jag ska säga? -Att vi ska vänta ett år.
-Det var inte vad jag tänkte säga. -Vad tänkte du säga?
Jag tänkte säga att vi kan vänta tills allt lugnar sig.
-Herregud. Det… -Okej, är jag rolig nu?
Nej. Allt jag säger är att jag inte vill vara 52 och gravid.
Jag är 34 år gammal. Mina äggstockar börjar bli gamla.
Inte äggstockarna igen. Nej.
-Jo. -Nej.
Vi pratar inte om äggstockarna.
Du har huvudsjalar,
du äter bara naturliga frukter och bär.
Äggstockarna är helt okej!
Nej. Får jag förklara det här för dig?
Om vi vill ha ett barn och du säger till mig nästa år:
"Jag är redo för ett barn nu."
Sen måste vi vänta nio månader.
Vi borde börja planera nu för när det händer.
Det är allt jag säger. Vi kan väl börja tänka på det?
Okej. Jag vet inte ens hur man får tag i sperma.
Måste vi gå till en spermabank
och se alla vita män som onanerar i muggar?
Nej. Jag har tänkt ut en donator.
-Vem? -Darius.
-Va? Ljushyade Darius? -Darius.
Med det konstiga håret och det svaga immunförsvaret?
Han har inte svagt…
Han är stark, lång, snygg, intelligent och snäll.
-Herregud. -Han har bra energi.
Darius.
Jag vet inte…
Okej. Jag ogillar inte tanken på Darius.
-Ja. -Han är beläst.
Hur ska vi ens våga fråga honom?
Ska vi skriva:
"Vill du komma på middag och spruta till efterrätt?"
-Nej. -Jag vet inte…
Nej. Vi bjuder honom på middag.
Okej.
Och så föreslår vi det.
Om han säger nej så, okej.
Om han säger ja, då…
Ja. Vad händer då? Om han säger ja…
-Då funderar vi på… -…då går det fort.
…nästa steg. Tar det långsamt.
Vi får tänka på nästa steg. Vad vi vill göra…
Så vi funderar på nästa steg om han svarar ja.
Vi funderar på nästa steg om han svarar ja.
Det är okej antar jag.
-Är det okej? -Ja.
Ja!
Herregud.
-Tur för dig att jag älskar dig. -Ja.
Jag kommer att stressa ihjäl mig.
Tack!
Jag var rädd.
-Jag var rädd. -Du behöver inte vara rädd.
Hur ska vi fira att vi bjuder in Darius för att ge oss sperma?
Ska jag ta av mig huvudduken?
Det skulle vara bra. Jag hämtar gräs.
Jag måste slappna av.
-Jag är stressad. -Okej.
"Seriöst" är inte bra att börja med.
-För tusan. -Det är rätt seriöst.
Det finns lite kvar av den här. Var är tändaren?
DEL II
Det här var utsökt.
Ja.
Var fick du receptet?
Jag hittade det i en gammal kokbok.
Det var jättegott.
-Du är bortskämd. -Jag vet.
Jag vet inte om det är lämpligt att ta upp det nu,
men vad var det ni ville prata med mig om?
Ja.
Vi har pratat om att skaffa familj,
och vi funderade på donatorer,
och vi tänkte att…
…kanske du vill vara vår donator?
-Är ni seriösa? -Ja.
Oj.
-Jag är så smickrad. -Ja.
Ja. Vi vet att det är mycket att ta in, så…
Nej, jag är på. Jag gör det gärna.
-Va? -Ja.
Du…
Va? Du… Det gick så snabbt.
Ni betyder båda mycket för mig,
och att få vara del av nåt sånt skulle vara en stor ära.
-Seriöst. -Jösses.
Du vill inte fundera eller…
Nej. Ni kommer att bli otroliga föräldrar.
Om jag kan hjälpa er med det, varför skulle jag inte göra det?
Vi tycker att du är härlig och vi… Tack så mycket.
Jag är rörd av att ni tänkte på mig.
Det var antingen du eller Busta Rhymes.
Okej, vad är nästa steg?
Behöver vi åka till sjukhuset eller nåt?
-Okej. Så, förlåt, nej. -Du kan komma hit.
Ja. Du får komma hit, för sjukhus är väldigt dyra.
Vi kan göra det här.
-Här? -Ja.
Hur funkar det?
Du kommer hit
och så lämnar du ditt bidrag. Din…
Donation.
Du donerar och så tar vi över.
Det kan funka.
Ja, det kan det.
-Ja. -Det är möjligt.
Det här är häftigt.
-Ja. -Jag känner att vi behöver en gruppkram.
Ja. Det blir mindre pinsamt då.
-Snälla. -Kan vi kramas?
-Ja. -Kom hit.
Tack.
-Det här är häftigt. -Jösses.
-Okej, bubbel? -Ja.
-Okej? -Ja.
-Jag tar Sprite. -Vi firar.
Ljushyade Darius. Kommer snart.
En bebis.
Häftigt.
AMERIKANSKA MÖBLER AFRIKA
Jag fattar inte att han sa ja så fort.
Inte jag heller.
Jag har inget emot att han donerar.
-Inte? -Nej.
Gillar du honom?
Jag antar att jag pratar med våra advokater
och så fortsätter vi därifrån.
Okej. Vad händer nu?
Kommer han till oss och sprutar i en av våra tekoppar?
Du är fånig.
Är du med på det här? Kan vi göra det här?
Ja, jag är med. Jag vill göra det.
Okej.
-Vi måste vara försiktiga med leksakerna. -Ja.
För jag var lesbisk från början.
Jag ville ha bilar eller Ninja Turtles.
Ja.
Istället fick jag en Addy-docka av mamma.
Vad är det?
En grej som kallas American Girl.
De lär en om historia och sånt.
-De hade en svart också. -Okej.
Och den svarta var såklart en slav.
-Ja. Jag hade en slavdocka. -Hade du en slavdocka?
Vi hade matchande kläder.
Jag tänkte: "Mamma, kan du vara uppmärksam? Jag är lesbisk."
-Det var konstigt. -Galet.
På tal om slaveri,
hur ska vi prata med vårt barn om rasism?
-Tidigt. Jag vill inte ha ett O.J.-barn. -Ja.
Vi måste prata. Våra barn ska inte säga: "Amerika är fantastiskt."
-Nej. -Det är det inte.
Vårt barn ska ha hopp men vara realist.
Vi måste titta på Rötter när barnet är i magen,
så att det känner till verkligheten.
-Verkligen? -Vad?
Han kommer hit för att onanera i en mugg.
Han behöver inte en massa kallskuret.
Jag vill att han ska vara bekväm. Det ska vara rätt känsla.
Du hittade just på nån new age-smörja.
Jag skulle ha beställt en pizza och varit nöjd.
Han får inte ha oljiga fingrar.
Vårt barn kommer att bli så borgerligt.
Va?
Du sa just: "Vårt barn."
För vi ska få ett barn.
Vill du dansa med mig?
-Ja. -Okej?
-Ja. -Okej.
Älskling, Darius är här!
-Hej! -Hej.
-Kom in. -Är du okej?
-Ja. Tack för att du kom. -Bra, bra.
Kom in.
-Där är hon. -Läget?
-Trevligt att ses.
Oj. Titta.
Vin, ost. En ros.
Vad fint.
Vilken romantisk miljö för mig att vara med mig själv.
-Ja, vi vill tillfredsställa. -Ja.
Ska jag göra det i den här?
Ja, vi vill att du känner dig avslappnad.
Du har en laptop där om du vill surfa.
Berätta för oss när du är färdig, tiden är viktig.
Uppfattat.
-Okej. Lycka till. -Tack.
Ja.
Okej. Tack.
Okej. Då…
Då gör vi det här.
Fint.
Jag kan inte fatta att han onanerar på soffan.
-Ja, märkligt. -Den är i mocka.
Han kan inte göra det på toan.
Jag flög hit soffan från Tyskland.
Jag vet.
Det är min favoritplats för tupplurar.
Jag vet. Den får minnen nu.
Den kommer att ha våra barns kusiner på sig.
Ja.
-Hej. -Jag är klar.
Okej?
-Hej. -Hej.
-Varsågod. -Tack.
-Tack. Tack så mycket. -Vi uppskattar dig.
-Okej. Vi går. -Okej. Vi ses.
-Vi ses. -Du är bäst.
-Okej. Upp med benen. -Okej.
Okej.
Se till att det inte är luftbubblor.
Okej. Det är inga luftbubblor.
-Okej? -Ja.
Okej. Och…
Jösses. Vad äckligt.
Nu kör vi.
Går det bra?
-Okej. Ja, det var allt. -Okej.
-Kan jag hämta nåt? -Varför grät inte du?
Jag vet inte.
Jag försökte ta in allt.
Jag har inte varit i en sån här situation.
Du är så frånvarande.
Du ser lättad ut.
Va?
Erkänn det.
Du är glad att jag inte är gravid längre.
Jag har hållit din hand genom hela processen.
Jag är lika ledsen som du.
Nej. Du har hållit min hand och jag har släpat dig efter mig.
Jag försökte intala mig själv…
…att du ville ha det lika mycket som jag…
Vi kanske inte borde ha barn.
Nu vill du inte ha barn?
Jag vill ha barn.
Jag vet inte om jag ska ha det med dig.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis