A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
1. FEJEZET
Hahó! Megyek.
Oké, bébi! Érezd jól magad!
Jó. Csak egy kicsit…
Ne már, bébi!
- Ez komoly? - Bújjunk össze!
- Oké. Szeretlek. - Én is téged.
Oké.
Mit hall?
Ennyire jó.
Atyaég!
Nézd, ó
Cici Á, kéne, mi?
Király, ahogy kinéz Az utcán ő a menő
Hé
Baszki!
BERNARDINE EVARISTO LÁNY, NŐ, MÁS
Ezen nevettem.
Mit olvasol?
Sherlockot.
Mennyire fehér könyv!
Nem? Ami fehérebb, az már olyan, mint A gyűrűk ura.
Ja, az nagyon fehér.
Igaz.
Nem utálod, ha a szemedbe megy a füst?
Nem, mert… Messzire el kell fújni.
- Tudom. Néha elcsesztem. - Nem tudom.
Úgy kell, hogy… Még egy kicsit!
Kismadárnak érzem magam.
Bébi! Alszol?
Igen.
Én nem bírok. Akarod nézni azt a sorozatot?
A Happy Valley-t?
De akkor hajnali négyig fent leszek,
és muszáj aludnom, mert holnap interjúm van.
Elfelejtettem. Oké.
- Semmi gond. - Bocs. De szeretlek.
Annyira szeretlek!
Oké, várj! Mert van egy gyors kérdésem.
Csak egy másodperc. Oké.
Gondold ezt át kellő mélységben!
Mondjuk egy kiadó, a te kiadód azt mondja:
„Jaj, ne, Denise!
Nagy lehetőséget kaptam, öt könyvre, hatalmas biznisz.”
Franchise lesz belőle, megfilmesítik, nagy durranás lesz. Igaz?
Egy dolgod van:
egy éven át minden nap meg kell nyalnod a hónalját.
Megtennéd?
Igen, meg. Most már alhatunk?
Oké. Csak tudni akartam, hogy akarod-e.
Akarom. Sikeres akarok lenni. Mint Drake meg Trey Songz.
Ezt jó tudni. Jó éjt, bébi!
Várj! Még egy kérdés, tényleg csak egy!
Mi a fasz van már? Jesszusom!
Oké.
Tudod, milyen, ha elálmosodom.
Ez komoly kérdés.
Életmentő, oké?
Te megnyalnád valaki hónalját minden nap életed hátralevő részében?
Mindennap muszáj be…
Hány éves vagy ebben a felállásban?
Mostantól fogva. 34 éves korodtól életed végéig.
Ez egy túszejtés? Erről van szó?
Igen, meg fognak ölni, bébi.
Milyen… A hónalj izzadt?
- Igen, izzadt. - Van rajta dezo…
Undorító, büdös hónalj.
- Biodezodor? - Büdös.
Izzadásgátló.
Minden nap, életed végéig.
Figyu, azt akarom, hogy élj, úgyhogy hajlandó vagyok.
- Benne vagyok. - Uramisten!
Ennyire elköteleztem magam melletted.
- Bébi… - Igen?
Nagyon köszönöm.
Most légyszi, hunyd le a szemed, és indulj álomországba!
Most boldog vagyok.
- Alszom. - Oké, szuper. Köszi. Tökéletes.
Oké. Úristen!
Olyan jól érzem magam ettől.
Most fent vagyok. Most nem…
Azok az én díváim?
Vágom, ember. Mi van?
Látlak!
Mi van? Ne fussatok el előlem!
Tina!
Mi van?
Mi a helyzet, Chaka?
Ne légy dühös, Chaka!
Még mérges vagy Pattire?
Mikor lesz vége a viszálynak?
Jól van.
Látlak. Kell az neked.
Én vagyok minden tyúk…
Minden bennetek van…
Értem.
- Hahó! - Szia, Denise!
Örvendek, Lauren!
- Hűha! Milyen finom illat! - Köszönöm.
Köszönöm.
- Milyen gyönyörű otthon! - Köszönöm szépen.
Kandalló, meg minden…
Milyen egy tipikus reggele?
Felébredek, reggelizek. Esetleg füvezek egy kicsit.
Mit szokott reggelizni?
Nem is tudom. Attól függ. Azt hiszem…
Ma mit reggelizett?
Nem igazán értem, miért érdekes a reggelim.
- Tudja? - Sajnálom.
Próbálom megismerni a jellemét,
a személyiségét.
Értem. Csak nem tudom,
mennyit árul el rólam az, hogyan eszem a tojást reggelire.
Rendben.
- Jó, akkor beszéljünk az írásról! - Oké.
Hogy halad a következő könyvével?
Alakul.
De ez egy folyamat. Főleg egy könyv esetében.
A legutóbbi jól sikerült,
és van ez a fura nyomás,
hogy az újnak még jobban kell sikerülnie.
Őszintén, csak szeretnék túl lenni rajta, kiadni,
és meglátjuk, mi lesz.
Oké.
- Bocs a zavarásért! Muszáj… - Szia, bébi!
- Bocs! - Semmi baj.
Csak gyorsan. Bocsi!
Lauren vagyok. Maga Alicia?
Igen. Örvendek!
Nem bánna, ha váltanánk pár szót? Háttér gyanánt.
Nem szeretek kitárulkozni.
- Ne már! - Nem baj?
- Örülnék. Légyszi! - Nagyon köszönöm.
- Gyere, bébi! - Oké.
Szóval mivel foglalkozik?
A lakberendezéssel próbálkozom.
Most egy régiségkereskedésben dolgozom.
Látszik. Sok szép darabjuk van.
- Köszönöm. - Erre nagyon kíváncsi vagyok.
Az egyik kedvencem.
A neve Goldie Williams.
Szexmunkás volt Nebraskában, az 1800-as években.
Letartóztatták… Nem tudom, miért tartóztatták le.
Ez a rendőrségi fotója.
A rendőrök nyilván azt mondták neki: „Ne vágjon pofákat!”
Mire ő: „Dehogynem!”
Szóval imádom. Arany karika-fülbevaló,
lázadó alkat, az egyik nénikémre hasonlít, szóval… Igen.
- Szép történet. - Köszönöm.
Hogyan ismerkedtek meg?
Egy baráton keresztül.
Szülinap volt náluk, odakeveredtünk.
- Aha. - Akkor este.
És odajöttél… Odajött hozzám, és megkérdezte:
„Te nem az a tudós vagy?” Valami ilyesmit.
Tudós?
Szerintem valami jobbat kérdeztem.
Valószínű. Igen. Régebben foglalkoztam kémiával.
- Ne már! PhD-je van kémiából. - Igen.
Okosabb nálam. Ezt próbálja leplezni.
- Csak nem szoktam… - Ne titkold!
Igen. Régebben kémiával foglalkoztam.
Imádtam. Most is gyönyörűnek tartom.
De a munkakörülmények nem igazán jöttek be,
és eldöntöttem, váltok a lakberendezésre,
ami fura, de…
Szóval okos.
Szokott segíteni a feleségének a munkájában? Elolvassa, amit ír?
Egyszer olvastál valamit,
és adtál egy csomó jegyzetet, amivel én nem igazán értettem egyet.
- Nem. - Tiszteletben tartottam.
- Tényleg. - Tiszteletben tartottam.
Nem akartam elfogadni.
Szóval azután egyszerűen…
- Három napig megvoltunk. - Igen.
De inkább elválasztjuk az államot az egyháztól.
Nem szólok bele a régiségekbe.
Te se szólj bele a figuráim jellemébe!
És akkor béke lesz és nyugalom.
Igen.
Az utolsó figyelmeztetés volt.
- Mi van, drága? - Mi van? Hogy vagy?
- Örülök, hogy látlak. - Üdv! Örülök!
- Én is. - Reshmi.
Milyen volt az út? Tudom, messze van.
Nem volt gáz.
- Hagyjátok csak itt a kabátokat! - Oké.
Igen.
Ez gyönyörű!
Lazuljunk! Gyertek!
Atyaég! De barátságos! Ne már!
Jöhet a körbevezetés.
- De szép! - Köszi, édes!
A nyugalom szigete! Ezt nézd, Reshmi!
- Hihetetlen! - Állati!
Elég lesz! Vettetek valamit?
- Aha. - Mit?
Három szett nagyon szép pizsamát.
Legalább annyira élvezni fogjátok, mint én.
Neki vettél pizsit?
- Nem. Magamnak. - Oké.
- Nem hordok szokványos pizsit. - Nem.
Én imádok pizsit húzni lefekvés előtt.
- Köszönöm! - Annyira jó!
Köszönöm.
Miért öltözöl ki, amikor lefekszel aludni?
- Én kényelmet akarok. - Így van.
- Eleganciát és kényelmet. - Kényelmet.
Jól nézek ki. Alhatnék benne,
felébrednék, reggeliznék, mítingelnék, hazajönnék, visszafeküdnék.
- Bármi jöhet. - Ez egy folyamat.
Nekem ez jön be. Egész nap kényelmesen.
- Egész nap. - Lemaradsz dolgokról.
A társadalom elhitette velünk, muszáj
kényelmetlen holmikat hordanunk.
Pizsamafelsőnek is jó.
Öltözhetünk kényelmesen, mint Denise.
Te egy lyukas, régi ingben alszol.
Attól szellőzik!
- Már mondtam. - Atyaég!
Fantasztikus!
Nem! Meg vagytok őrülve!
Kezditek érteni.
- Olyan, mint az. Tiszta… - Pont olyan…
Nem! Ez elegáns, az meg nem.
Jesszus! Isteni a kaja.
- Nagyon finom. - Igen.
- Tényleg. - Köszi.
- Még nem is… - Örülök.
…dicsértem meg, annyira készen vagyok az ízektől.
- Jó ég! - Sose hagynám abba.
- Köszi. - Állati.
Te még főzöl?
Időnként.
Atyaég! Komolyan, hihetetlenül főz!
Nem kell! Ő az én legfőbb rajongóm.
Az vagyok!
- Remekül főz. - Várom a tésztát.
- Együnk tésztát! - Legközelebb…
- Hozunk tésztát. - Az lesz.
Bizony.
- Szerénykedsz. - Helyesek vagytok.
- Most zavarba hozol minket? - Helyesek vagyunk.
Összeöltöztetek.
Köszi. Ez a kertből van?
Aha, finom.
Ez az álmom, egy kert,
csak leszedek mindent, és megfőzöm.
Igen.
Meg kell elégednünk a termelői piaccal.
Ahol ordibálnak velem, ha túl sok lila répát veszek.
- Megint kezded? - Hát…
Minden héten elmegyünk a piacra.
Ő meg fogja a szatyrot, és elkezd pakolni.
Mintha egy hadsereget várnánk.
És ami lila, azt megveszi.
Lila répa, lila krumpli, lila jamgyökér.
A hétvégén mind a kukában landol. Semmit nem főz.
Ha te veszel olyat, amit kidobunk, az más?
Én is veszek olyat. De igyekszem kevesebbet, alkalmazkodom.
Oké. Akkor követem a példád, Mr. Alkalmazkodó.
Az a piac Queensben amúgy se túl jó.
Queens? Mit kerestek ti ott?
Ott lakunk.
Nem is mondta, hogy a szüleinél lakunk?
Igen, szerintem azért nem említettem, mert…
Szóval csak pár hónapig vagyunk ott.
Marha kényelmes, négyen lakni abban a kis házban.
- Segíthetünk mosogatni? - Nem, imádja csinálni.
- Leszedem az asztalt. - Imádok mosogatni.
- Jobban csinálod. - Kicsit.
- Tessék. - Köszi, szuper.
Most ezt olvasom.
Aha, én egy hete fejeztem be. Nagyon jó.
Olvasod? Nem, a hangoskönyvet vette meg.
Az megy a háttérben,
miközben a neten használt ruhákat vesz.
Na és? Ugyanaz. Olvasom.
Csak másként fogyasztom a tartalmat.
Hát, az az érzésem, a cuccokat fogyasztod.
Tudjátok, mi volt a múltkor a tévében? A járvány.
- Jaj, ne! - Mi az A járvány?
Egy béna vírusos film, amiből kivágták.
Jársz meghallgatásokra? Színészkedsz még?
Olyasmi. Most épp benne vagyok az NCIS: Brooklynban.
Benne vagy az NCIS: Brooklynban?
Asszisztens a könyvelésen.
Kellett volna a hajbeültetés.
Mi?
Kezd kopaszodni.
Én mondtam, csináltasson hajbeültetést,
akkor lenne haja, és kapna szerepeket.
- Honnan lenne rá pénzem? - Mondjuk a szüleidtől.
A pici házukra úgyse költenek semmit.
Ne mondd már folyton, hogy pici a házuk!
A te szüleid gazdagok,
nem mérvadó, amit a házméretekről tudsz.
Egyébként náluk is laktunk,
a chicagói palotában, és tudjátok, mi történt?
Kérték, költözzünk el.
Szóval az én szüleim háza kisebb, de a szívük nagyobb.
Jesszus! A hajbeültetésemről beszélsz?
Ez egy jó téma a barátaim előtt?
Csak azt mondom, talán hallgathattál volna rám.
Kipróbálhattad volna a cseppeket.
A cseppek! Tudtam, hogy ez jön!
A kibaszott cseppek!
Senki se használ cseppeket, milliószor mondtam!
A marvelesek se!
Sok ezer dollárt költenek bonyolult műtétekre,
ahol lyukakat fúrnak a fejükbe, és oda dugják be az új hajszálakat. Oké?
Istenem!
Ne haragudjatok! Ez illetlenség, elnézést kérek!
Biztos kellemetlen nektek. Az a szomorú, hogy nekünk nem.
Nálunk ez a szokás. Egy szokásos kedd este.
Folyton ez megy, baszki!
Nem tudom, miért. Mit csinálunk? Mi ez?
Szerintem félünk szakítani,
mert nincsenek kilátásaink.
Nem kezdhetek újra randizni azzal:
„Szia, félállásban karbantartó vagyok!”
A magad nevében beszélj! Nekem vannak kilátásaim.
Tényleg? Na és mik azok?
Az üzleti ötleted? Mondd csak el nekik!
Hátha be akarnak fektetni.
- Oké, elmondom. - Jó.
Az ember elutazik, de a növényeit öntözni kéne.
Növényszitter! Bizony, ez az!
Fizessetek havi 80 dolcsit,
hogy Reshmi és a barátai odamenjenek…
- Mi a fasz? - Ez egy létező dolog, szóval kapd be!
Talán az,
talán ez Amerika legnagyobb piaci rése!
De egy biztos:
nem te meg a bohóc barátaid fogjátok kiaknázni!
Minden nap este hétkor jön haza, és közli:
„Még mindig csiszolgatjuk a mottót.”
De inkább mintha egy üveg olcsó chardonnayt csiszolgattatok volna.
Lehetne ez a mottó. „Piaszagú a leheletünk.”
Jó tudni, valójában mit gondolsz rólam.
Elnézést!
Megnézem, mi van vele.
- Sajnálom. - Semmi gond.
Kérsz egy pohár vizet?
Kösz, nem.
Annyira kínos! Nagyon sajnálom.
Nem akartam nálatok ilyen jelenetet.
Hagyd ezt!
Tudok segíteni?
Nem hiszem.
Nem így képzeltem az életemet.
A gyerekvállaláson kéne gondolkodnom,
férjnél kéne lennem, karriert kéne csinálnom.
Rengeteg időt vesztegettem el azzal, hogy arra gondoltam:
„Megtörténik. Egy nap megtörténik majd!”
Aztán nem tudom, mi történt.
És fogalmam sincs, hogyan kezdjem újra.
Lehetetlen.
Ne haragudj! Ez nem tartozik rád.
Semmi gond.
Mi a fasz volt ez?
Olyan kellemes este volt!
Olyan jól éreztük magunkat. Szép volt.
Aztán egymásnak estetek, mint Whitney és Bobby.
A szüleidnél laktok? Queensben?
Miért csak most hallok erről?
Mert nem szoktál felhívni.
Megváltozott a barátságunk.
Amikor sikeres lettél,
új barátokat szereztél,
én nem ütöttem meg a mércét.
A te esetedben nincs mérce, Dev.
Családtagnak számítasz.
De fel kell hívnod.
El kell mondanod, mi van veled.
Nagyon nehéz.
Neked olyan jól megy,
nekem meg olyan szarul!
Kínos.
Most épp hullámvölgyben vagy.
Én is voltam ott.
Emlékszel, amikor magazinoknak dolgoztam, és írónak mondtam magam?
Kikecmeregtem onnan.
Te is képes vagy rá.
Régen olyan jó volt.
Mászkáltunk New Yorkban, azt csináltuk, amit akartunk,
minden nap mulattunk.
Fel se fogtam, milyen jó dolgom volt.
Ez durva volt.
Ja. Őrület, mert olyan jól indult az este.
Aztán kicsit fura lett, aztán rohadt kínos,
aztán csak szomorú.
De Devvel legalább jót dumáltunk.
- Igen? - Igen.
Jó volt. A csaj mit mondott neked?
Hogy meg van ijedve,
mert az élete nem úgy alakul, ahogy eltervezte.
- Mi az? - Semmi.
Szomorú vagy és melankolikus.
Ha előttünk vitatkozik egy pár, mindig azt hiszed, ragályos.
Jól vagyok.
És ezt ilyen hangon mondod.
- Mi… Jól vagyok! - Nem hiszek neked. Rendben vagyunk.
Tudom.
Ne hagyd, hogy átadják a rossz energiát!
Ez a barátkozás nem fog menni. Gyere ide! Na, gyere!
- Igen. - Oké.
Oké. Jól vagyok.
Komolyan?
- Jól van. - Oké.
Lefekszem.
- Fent találkozunk. - Jó.
Bébi! Feljössz? Van egy meglepetésem.
Telefonálnom kell egyet. Nemsokára megyek, jó?
Jó.
Jössz, bébi?
Igen. Még pár telefon.
Picsába!
Az rohadt korán van!
Baszki! Nem akarok olyan korán könyvekről beszélni!
Elalszanak rajta!
Oké. Jó. Fél tíz?
Jó, tízre ott vagyok.
Mert úgyse kezdődik el tízkor.
Jó. Ki lesz ott?
Kit kérdeznek még?
Mi? Ne! Kurvára nem!
Nem vállalom! Mert neki nincs mondanivalója.
És ha mondok valami jót, ő is elmondja,
más sorrendben, és mindig őt tapsolják meg!
Ez gáz! Lenyúlja előlem a tapsot!
Bébi!
Beszélhetnénk komolyan?
Mennyire komolyan? Mert kicsit be vagyok tépve.
Szeretném, ha tudnálak követni.
Nem annyira durva. De azért fontos.
Oké. Persze. Mondd!
Jó. A gyerekvállalásról akartam beszélni veled.
Miért pont most?
Azt mondtad: „Térjünk vissza rá egy év múlva!”
Ez majdnem egy éve volt.
- Egy éve? - Tíz hónapja.
De az nem egy év.
Persze beszélhetünk róla.
Nem is tudom. Úgy érzem, tíz hónapja
minden olyan más volt.
Nem szerepeltem a New York Times sikerlistáján.
Nem hittem, hogy a második könyvemen fogok dolgozni,
ami tönkretesz, mert nem megy olyan könnyen.
Most erre akarok koncentrálni.
Nem tudom, baszki! Szerintem várnunk kéne…
Ne mondd ezt! Tudom, mit fogsz mondani.
- Ne mondd ezt! - Tudod, mit fogok mondani?
- Még nem is mondtam. - Tudom.
- Mit fogok mondani? - Hogy várjunk még egy évet.
- Nem ezt akartam mondani. - Hanem mit?
Azt, hogy várjunk, míg tisztázódik a helyzet.
- Jó ég! Ez… - Vicces vagyok. Ez komoly?
Nem. Én csak azt mondom, nem akarok 52 évesen terhes lenni.
Harmincnégy vagyok. A petefészkem kezd kimerülni.
Megint a petefészekkel jössz! Ne!
- De. - Nem.
Nem a petefészkedről van szó.
Fejkendőket hordasz,
csak biogyümölcsöt eszel, igaz?
A petefészked egészséges!
Figyelj, elmondom, mi van!
Mondjuk gyereket akarunk, és te jövőre azt mondod:
„Bébi, készen állok a gyerekre!”
A gyerekre kilenc hónapot kell várnunk.
Én csak annyit mondok, kezdjünk el felkészülni az eshetőségre.
Csak ennyit. Kezdjünk el gondolkodni rajta!
Oké. Azt se tudom, honnan kell spermát szerezni.
Spermabankba kell mennünk,
és nézzük, hogyan verik ki fehér faszik egymagukban?
Nem kell. Én egy donorra gondoltam.
- Kire? - Dariusra.
- Mi? A világos bőrű Dariusra? - Dariusra.
Akinek hülye a haja és gyenge az immunrendszere?
Nem gyenge a…
Magas, erős, jóképű, intelligens, kedves.
- Uramisten! - Jó energiája van.
Darius!
Én nem…
Oké. Nem ellenzem Dariust.
- Jó. - Olvasott.
Oké. De hogy lehetne erre megkérni?
Ráírunk:
„Gyere át vacsira, aztán desszertnek kivered?”
- Nem. - Nem tudom…
Nem. Figyu! Áthívjuk vacsira.
Oké.
És előhozakodunk a dologgal.
Ha nemet mond, oké. Mindegy.
Ha igent, akkor…
Jó. Akkor mi lesz? Ha igent mond…
- Átgondoljuk… - …beindul minden.
…a következő lépést. Nyugodtan.
Átgondoljuk a következő lépést. Hogy mit…
Ha igent mond, átgondoljuk a következő lépést.
Ha igent mond, akkor.
Szerintem így nekem is oké.
- Tényleg? - Igen.
Igen!
Úristen!
- Mázlid, hogy szeretlek! - Bizony.
Mert most stresszelni fogok.
Köszönöm!
Apám! Nagyon féltem.
- Féltem. - Nem kell félned.
Hogyan ünnepeljük meg, hogy áthívjuk Dariust spermadonornak?
Levegyem a fejkendőt?
Az jó lenne. Hozok egy kis füvet.
Baszki! Le kell lazulnom.
- Stresszes vagyok. - Oké.
Ne úgy indíts, hogy komolyan akarsz beszélni!
- Bakker! - Elég komoly dolog.
Még maradt egy kicsi. Hol az öngyújtóm?
II. RÉSZ
Hihetetlen volt!
Bizony!
Honnan van a recept?
Egy régi szakácskönyvből.
Nagyon finom.
- El vagy kényeztetve. - Tudom.
Nem tudom, most szóba hozhatom-e,
de miről akartatok beszélni velem?
Igen.
Szóval szóba került, hogy családot alapítanánk,
gondolkodtunk, ki lehetne a donor,
és eszünkbe jutott, hogy…
esetleg te lehetnél az.
- Ez komoly? - Aha.
Hűha!
- Nagyon hízelgő. - Igen.
Jó. Tudjuk, hogy ez sok így elsőre…
Nem, benne vagyok. Örömmel megteszem.
- Mi? - Igen.
Te…
Mi? Hogy te… Ez szuper!
Sokat jelentetek nekem,
és hihetetlen megtisztelő részese lenni egy ilyen dolognak.
- Komolyan. - Atyaég!
Nem akarsz aludni egyet rá…
Nem. Szuper szülők lesztek.
Ha segíteni tudok ebben, miért ne tenném?
Fantasztikus embernek tartunk, és… Nagyon köszönjük!
Megható, hogy rám gondoltatok.
Te jöttél szóba, vagy Busta Rhymes.
Szóval mik a következő lépések?
Be kell mennünk a kórházba?
- Oké. Sajnos nem. - Ide kéne jönnöd.
Igen. Ide kéne, mert a kórházak nagyon drágák.
És itt megcsinálhatnánk.
- Itt? - Aha.
Hogy működne ez?
Átjössz,
és megteszed a hozzájárulásodat. Az…
Adományodat.
Az ügy érdekében, és a többi a mi dolgunk.
Hát, ez működne.
Igen.
- Aha. - Lehetséges.
Ez szuper!
- Igen. - Szerintem ölelkezzünk össze.
Igen. Úgy kevésbé kínos.
- Kérlek! - Összeölelkezünk mind?
- Bizony! - Gyertek!
Köszönjük!
- Ez fantasztikus! - Istenem!
- Oké, pezsgőt? - Igen.
- Jöhet? - Naná!
- Maradok a Sprite-nál. - Megünnepeljük.
Világos bőrű Darius. Ez az!
Egy kisbaba!
Ez király!
AMERIKAI BÚTOROK AFRIKA
El se hiszem, hogy azonnal ráállt!
Én se.
De nem bánom, hogy ő a donor.
- Nem? - Nem.
Kedveled?
Beszélek az ügyvédeinkkel,
és onnan folytatjuk.
Oké. De mi a folytatás?
Átjön, és az egyik teáscsészébe ürít?
Ne butáskodj!
Várjunk! Benne vagy? Mehet a dolog?
Benne vagyok. Akarom.
Oké.
- Vigyáznunk kell a játékokkal. - Igen.
Én kezdettől fogva leszbikus voltam.
Autókat akartam, meg Tini Nindzsa Teknőcöket.
Aha.
Erre anyám Addy-babát hozott.
Mi az az Addy-baba?
A másik neve „Amerikai lány”.
Történelemre tanít, meg ilyesmire.
- Akkor van fekete is. - Aha.
És a fekete persze rabszolga volt.
- Igen. Rabszolga-babám volt. - Ez komoly?
Egyforma ruháink voltak.
Mondtam anyámnak: „Figyelsz te rám? Leszbikus vagyok!”
- Bizarr. - Őrület.
Apropó rabszolgaság,
mit mondunk majd a babánknak a rasszizmusról, meg mindenről?
- Korán kezdjük. Nem akarok kis OJ-bébit. - Aha.
Beszélni kell velük. Nem hagyhatjuk, hogy jó helynek tartsák Amerikát.
- Nem. - Mert nem az.
Azt akarjuk, hogy optimista legyen, de realista.
Már az anyaméhben nézzük vele a Gyökereket,
úgyhogy bölcsen születik meg.
- Ez most komoly? - Mi?
A csávó átjön, hogy kiverje egy pohárba.
Nem kell hozzá hidegtál.
Szeretném, ha kellemesen érezné magát. Jó hangulatban.
Szóval ez nem valami ezoterikus izé, amit kitaláltál.
Én pizzát rendeltem volna, és annyi.
Ne zsírozza össze a kezét.
Látod, ezért lesz elkényeztetett babánk!
Mi?
Azt mondtad: „babánk”.
Mert babánk lesz.
Táncolsz velem?
- Naná! - Igen?
- Igen. - Oké.
Bébi, itt van Darius!
- Szia! - Szia!
- Gyere be! - Jól vagy?
- Persze. Kösz, hogy eljöttél. - Jól van.
Gyere, drága!
- Hát itt van! - Hogy vagy?
- És te? - Örülök, hogy látlak.
Hűha! Odanézzenek!
Van bor, sajt. Rózsa.
Szuper!
Micsoda romantikus légyott lesz ez magammal!
- Igen, az a cél. - Igen.
Akkor ebbe az üvegbe menjen?
Igen, szeretnénk, ha el tudnál lazulni.
Itt a laptop is, ha netezni akarsz közben.
Csak szólj, ha kész vagy, mert fontos az idő.
Értem.
- Jól van. Sok sikert! - Kösz.
Jól van.
Oké, drága. Köszönjük.
Jó. Akkor…
Lássunk hozzá!
Szuper.
Nem hiszem el, hogy a kanapénkon recskázik.
- Bizarr. - Hasított bőr a kárpit.
A fürdőben nem csinálhatja.
Tudom. Németországból hozattam.
Tudom.
Az a kedvenc alvóhelyem.
Most már emlék is fűződik hozzá.
Jesszus! A babánk unokatesói rajta lesznek.
Aha.
- Szia! - Végeztem.
Igen?
- Szia! - Sziasztok!
- Tessék. - Köszönjük.
- Köszönjük, drága! - Értékeljük.
- Oké. Menjünk! - Majd találkozunk.
- Viszlát! - Szuper vagy.
- Oké. Lábakat fel! - Jó.
Rendben.
Vigyázz, ne legyen benne légbuborék!
Vigyázok. Nem lesz.
- Oké? - Igen.
Jól van. És…
Jesszus! Ez undorító!
Ez az.
Megvagy?
- Oké. Megvan az összes. - Jó.
- Hozzak neked valamit? - Miért nem sírtál?
Nem is tudom.
Emésztettem a dolgot.
Még sosem voltam ilyen helyzetben.
Csak olyan távolságtartónak tűnsz.
Megkönnyebbültnek tűnsz.
Mi?
Ismerd be!
Picit örülsz, hogy már nem vagyok terhes.
Bébi, én végig fogtam a kezed.
Épp úgy lesújt, mint téged.
Nem. Fogtad a kezem, én pedig magammal rángattalak.
És próbáltam meggyőzni magam…
hogy te is épp annyira akarod, de…
Talán nem kéne nekünk baba.
Szóval nem akarsz babát?
Akarok babát.
Csak nem tudom, veled akarom-e.
A feliratot fordította: Csonka Ágnes