Seriens syfte är att underhålla och informera, inte ge hälsoråd.
Konsultera läkare när det gäller din hälsa
eller innan du ändrar kost, motion eller livsstil.
De flesta av oss vill inte tänka på att dö,
bli bräckliga, förlora vår vitalitet,
sluta ögonen för sista gången.
Wow, min vän.
Men en sak är säker, det kommer.
Frågan är när?
Hur många år får du ut av kroppen?
Och har vi något att säga till om?
Jag har upptäckt att det som folk tror leder till ett långt, hälsosamt liv
är vilseledande eller helt enkelt fel.
Det är inte för att vi inte bryr oss.
Varje år lägger amerikanerna miljarder
på dieter, gymkort och kosttillskott.
Men det fungerar uppenbarligen inte.
Faktum är att de flesta av oss dör i förtid.
Ungefär två tredjedelar
av de åtta miljarder som lever på denna planet
kommer att dö i förtid av sjukdomar som kan undvikas.
I USA, för första gången på ett sekel,
sjunker medellivslängden.
Hur fixar vi då det här?
Inte genom att försöka förhindra döden,
utan genom att lära oss att leva.
Tänk om vi kan återskapa livslängden?
De senaste 20 åren har jag försökt göra precis det.
Men istället för att leta efter svar i petriskålar eller provrör,
fann jag fem platser runt om i världen
där folk får de resultat vi vill ha.
Några av dessa platser är öar.
Andra platser är berg.
Vissa är omöjligt avlägsna, men andra är förvånansvärt urbana.
Även om de är väldigt olika på ytan,
så har de alla samma gemensamma nämnare.
De följer ungefär samma formel
som producerar de människor som lever längst.
Här finns flest 100-åringar i världen.
De lever livfulla, aktiva, lyckliga liv,
och den största slutsatsen är att de lever längre utan att ens försöka.
Deras hemligheter kan hjälpa alla oss andra
att få ut så många bra år som möjligt ur våra kroppar.
Det är de blå zonernas hemlighet.
LEV TILL 100 DE BLÅ ZONERNAS HEMLIGHETER
Kvällens talare har ägnat de senaste 20 åren åt
att hitta de människor som lever längst och lära sig av deras visdom.
Dan Buettner är en National Geographic Explorer
och bästsäljande författare.
Han har använt den visdomen
för att höja medellivslängden
i dussintals samhällen i hela USA.
Välkommen, Dan.
Jag hade inte som mål att bli nån guru
eller fixa USA:s sjukvårdssystem.
Jag hamnade här på ett oväntat sätt.
Det började med min pappa och hans pappa.
Min pappa var en bra far för att han tog med mig på äventyr.
Hans uppfattning om kul var att åka ut i vildmarken i flera veckor
och han tog med mig och mina bröder.
Min farfar ville alltid att jag skulle bli en bra atlet,
men var en bänknötare.
Men han gav mig min första cykel
och det blev min biljett att se världen.
När jag tog examen från college,
i en tid då de flesta gjorde produktiva saker med sina liv,
satte jag tre världsrekord genom att cykla över fem kontinenter.
GUINNESS REKORDBOK DAN BUETTNER
Vi genomlevde orkaner, jordbävningar och översvämningar.
Vi trodde inte att vi skulle klara det.
Här har vi en karta över hela världen.
Visa var du hamnade.
Sovjet-etappen fick världsrekordet.
-Gratulerar. -Tack.
Trevligt att träffas. Tack för att du är här.
Du hade cyklat runt i världen och slagit rekord,
vad skulle du göra härnäst?
Jag behövde hitta äventyr med mening.
Jag behövde hitta en expedition som löste ett stort mysterium.
En dag
hittade jag en studie från Världshälsoorganisationen
som funnit att Okinawa i Japan
producerade de längst levande människorna
i världshistorien, och jag sa:
"Det är ett bra mysterium."
Ungefär 150 mil söder om Tokyo
hittar man en ögrupp
som är Japans svar på Hawaii.
Sockersandstränder,
tropiska djungler,
turkost vatten.
Men viktigast av allt,
i hundratals år
har detta varit de odödligas land.
Okinawa i Japan har
den längsta levande befolkningen i människans historia.
De har en bråkdel av antalet diabetessjuka.
De har en femtedel så många hjärtsjuka,
väldigt låg andel demens,
och de lever till 100 års ålder
i en takt som vida överträffar USA.
Och siffrorna är särskilt extraordinära bland kvinnor.
-Om jag bara fått nummer ett. 14 poäng. -Det var så nära.
-Har du kört? -Det har han gjort.
-Är alla klara? -Ja.
-Farmors tur. -Lycka till!
Du klarar det!
UMETO YAMASHIRO ÅLDER: 101
Så nära.
Fantastiskt.
Jag undrar hur ni är släkt med Umeto-san.
Tre av dem är mina barnbarn.
Det här är min andra son.
Och det är den första och andra dottern.
Så vi har tre generationer här.
Jag är ett barn på 61 år.
Om jag vill leva till 101, vad är hennes rekommendation?
Du är bara ett barn!
Jag tar det.
Ha alltid kul.
Bli inte arg.
Ha kul med alla. Gör alla glada.
Jag blir aldrig arg.
Så nyckeln är att vara lättsam, att inte låta saker göra dig upprörd
och att förlåta snabbt?
Det här…
Skratt förlänger livet.
Jag älskar det. Jag känner det.
Bli inte förkyld
Ramla inte omkull
Glöm inte att skratta
Och prata ofta
101 år gamla Umeto-san.
Hon är vital, energisk, rolig, positiv.
Och hon spelar ett banjoinstrument,
med knäppande av strängar, med precision.
Hon missar inte en ton.
Hon sjunger en sång.
Att ha den kognitiva förmågan,
vitaliteten,
positiviten i ett paket.
Jag tittar på henne och säger: "Jag vill ha det."
När jag kom till Okinawa för 20 år sen
visste jag inte hur man forskar om livslängd.
Vad kan det vara?
Vad gör dessa människor för att producera så många hundraåringar
och ett liv där de lever länge
och håller sig alerta till slutet?
Mitt uppdrag var att ta reda på det.
Jag letade fram all forskning jag kunde hitta
och begravde mig i den.
Jag hittade en karta som visade
koncentrationen av hundraåringar i Japan.
Det var tydligt att det fanns väldigt få hundraåringar i norr,
men ju längre söderut man kom
så ökade koncentrationen av hundraåringar,
med högsta koncentrationen i Okinawa.
Ju längre söderut man kommer mot ekvatorn här,
blir det varmare.
Vad innebär varmare klimat?
De har fler växtsäsonger.
Det måste vara nåt här
som dessa människor tar, medvetet eller omedvetet.
Kanske ett extrakt från en grönsak.
Kanske en ört eller en krydda
är hemligheten bakom lång livslängd.
Jag började titta på kostundersökningar
och hittade en som jämförde Okinawa
med resten av Japan omkring 1950.
Man går igenom tabellen över vad de äter,
sånt som kött, ägg och fisk,
och det utgör en till två procent av deras kaloriintag.
Sen finns det en sorts mat som utgör cirka 70 procent,
och det är beni imo,
lila sötpotatis.
I resten av Japan
fick de bara tre procent av sina kalorier från sötpotatis.
En av de främsta anledningarna till att de åt så mycket beni imo
var för att sötpotatis klarade svåra oväder.
Beni imon var säker under jorden.
Den här sötpotatisen är full av komplexa kolhydrater och fibrer,
och de har till och med 150 procent mer aktiva antioxidanter
än blåbär.
Då tänker man att det är svaret.
Jag har rest runt i världen i 20 år
och försökt förstå hur folk gör för att leva länge.
Vilken slags mat är det folk borde testa
om de vill leva längre?
Tja... Bara en sak?
En.
Det finns ingen enskild ingrediens.
Vad säger du om beni imo? Den här lila sötpotatisen.
Okinawa drabbades av matbrist en period
och den här potatisen blev vår räddning.
Men all mat har starka medicinska krafter.
Mullbärsblad är bra mot halsont.
Bläckfiskbläcksoppa för detox.
Det är väldigt varmt i Okinawa
och asa sjögräs frigör värme från kroppen.
Gråbo är känt för antiinflammatoriska egenskaper.
Och goya innehåller saker som sänker blodsockret,
vilket kan förklara den lägre andelen diabetes.
Och sen har vi tofu.
Tofu är gjort av sojabönor
och erbjuder flera hälsofördelar.
Det har visat sig sänka kolesterolet
och därmed minska risken för hjärtsjukdomar.
I vissa fall kan det till och med bromsa utvecklingen av vissa cancerformer.
Okinawaner äter i genomsnitt tre gram sojaprodukter per dag, inklusive tofu.
Okinawansk tofu är speciell.
Den har en större koncentration av protein och bra fetter
jämfört med tofu som produceras nån annanstans.
När det gäller kost, finns det ingen ingrediens
eller sammansättning som svarar för livslängden.
De äter en mängd olika sorts mat
som alla har medicinska egenskaper eller hälsofördelar.
Att folk blir så gamla här beror på utbudet av olika sorters mat.
Och det okinawaner äter är bara en del av livslängdsekvationen.
Den andra frågan är: hur mycket äter de?
I USA rekommenderar läkemedelsmyndigheten cirka 2 000 kalorier per person och dag,
men amerikaner konsumerar
3 600 kalorier per person och dag i genomsnitt.
För att gå till botten med det här
måste jag prata med Marion Nestle.
Du vet nog bättre än nån annan i USA
varför 73 procent av amerikanerna lider av fetma eller övervikt.
Det är häpnadsväckande.
I början av 1970-talet sa jordbruksministern
att vi måste producera mer mat för att föda världen.
Han fick bönder att odla mer mat.
Helt plötsligt,
från år 1980 till år 2000, ökade antalet kalorier i matförsörjningen
från 3 200 per person och dag till 4 000.
Livsmedelsindustrin behövde sälja det.
I en miljö där det finns 4 000 kalorier per dag
tillgängligt för alla
måste man få folk att äta mer i allmänhet.
Då såg man att portionsstorlekarna blev större.
Och det är dessutom utformat för att få dig att vilja äta mer.
En del av det är konsistens, så de är krispiga eller har en underbar känsla.
Färgerna gör dem tilltalande.
De innehåller massor av tillsatser som gör dem goda.
Du kommer att äta mer kalorier än du brukar,
utan att inse det.
Men i Okinawa såg vi människor som åt mycket mindre mat varje dag,
omkring 2 000 kalorier.
En del av anledningen är
att de åt näringstät mat som inte innehöll mycket kalorier.
I USA äter vi kanske en hamburgare till lunch,
och vi slukar den på en minut eller två.
Men i Okinawa kan lunchen bestå av
chanpuru, en wok,
örter och tofu.
De kan avnjuta en stor hög med mat.
Man känner sig som en frossare,
men det innehåller färre kalorier än en hamburgare.
Och den andra delen är chockerande enkel.
De har ett genialt litet trick.
Före en måltid mässar de tre ord:
"hara hachi bu",
vilket betyder "åtta av tio".
Men för dem betyder det "sluta äta när magen är 80 procent full."
Då är man mätt, men inte proppmätt.
När man äter mat med lågt kaloriinnehåll
och påminner sig själv
att sluta äta när man är 80 procent mätt,
äter man mindre.
Och med tiden har det skapat en befolkning
som drabbats mindre av fetma.
I Okinawa idag
ser man allt man ser i en storstad.
Motorvägar, en massa trafik och snabbmatsrestauranger.
Men om man vill finna den verkliga kulturen bakom livslängden,
måste man lämna staden och bege sig till landsbygden.
Där kan man fortfarande se livsstilen
som har frambringat hundraåringar i århundraden.
Titta.
Jag ser redan tecken på hög ålder.
Det är, om jag inte har fel, sallad.
De tittar inte.
-Förlåt. Oj då. -Vi går hitåt.
Vet du vad den här draken betyder? Jag ser dem överallt.
Det är ingen drake. Den här heter Shisa.
Shisa, du måste komma ihåg det, för det här representerar Okinawa.
Okej.
Kolla in det här stället.
-Wow. -Jag älskar trädgården.
Hej.
Hon har en fin cykel. Jag gillar henne redan.
Hur gammal är du nu?
-Nittiofyra. -Jösses.
Hon syr. Vad syr hon?
Vi märkte att du syr saker.
Jag använder en symaskin!
Har hon gjort sin klänning?
Ja.
Jag förstår.
Den är vacker.
Den gick igenom!
Fantastiskt.
Hej!
Jag är ungefär 97, ganska gammal nu.
Nu…
Hon sa att hon fortfarande har muskler!
Jag ser dem!
Ja!
Imponerande muskler.
Vad är hemligheten bakom ett långt liv? Och att vara så vital?
Det räcker inte för människor att bara gå.
Man måste vara snabb.
HARUMASA MEKARU ÅLDER: 87
Snabbhet, så här.
Oj!
Så måste man göra.
Herregud!
Efter att ha tillbringat mycket tid med äldre i Okinawa
märkte jag att de inte hade några riktiga möbler,
förutom ett lågt bord och en tatamimatta.
De satt på golvet.
Vi träffade 103-åringar
som reste sig 30 gånger om dagen! Det är som att göra 30 knäböj.
De stärker sin core. De stärker underkroppen.
De förbättrar balansen. Hur är det kopplat till livslängd?
Det visar sig att i USA
är ett av de tio främsta skälen till att äldre dör
att de faller omkull.
De har svaga underkroppar och dålig balans
för de sitter på stolar och i fåtöljer hela tiden.
Så det andra jag märkte är att alla
även hundraåringarna, hade en trädgård.
Varje dag är de ute och rensar ogräs
eller vattna eller sår eller skördar färsk frukt och grönsaker.
Det kan vara en till två timmar om dagen
med skonsam, lågintensiv fysisk aktivitet,
rörelseomfång.
Och när man tänker på det, så tränade de inte.
De är starkare i underkroppen, de har bättre balans
och de dör inte av en massa sjukdomar.
Därför kommer ännu en insikt
som vi bör tänka på om vi vill leva längre.
Titta där!
Jag häller upp lite te.
Tack.
Vi tar lite.
Efter att jag gick i pension 1983
gick jag bara fram och tillbaka från trädgården till mitt hem.
Det var tråkigt.
Så jag gick runt till alla hus
och sa: "Vi gör en moai för 1 000 yen."
Jag fick lära mig om grupper som kallades moais.
Moais är en engagerad social krets
som ursprungligen gick samman genom att samla sina pengar
och hjälpa varandra i svåra tider.
En av våra vänner föll när de gick på toa på natten
och ligger på sjukhuset nu.
Vår moai fortsätter att hjälpa till
genom att samla ihop pengar och ge till dem.
Så på ytan är en moai bara ett finansiellt arrangemang.
Men jag tror att fördelarna överskrider pengar.
Jag undrar om tillhörighet till en moai
har hjälpt dig att bli så gammal med sådan vitalitet.
Vi är alla vänliga och lär oss att sjunga och dansa tillsammans.
Vi träffas och pratar.
Det är hemligheten till ett långt liv.
Och du kanske tänker "Och!"
Hur kan att umgås med andra vara en faktor?
I USA har vi en ensamhetsepidemi.
En befolkning som blir alltmer ensam,
alltmer isolerad
och som behöver mänsklig kontakt mer än någonsin.
Nu upptäcker vi att i USA
kan ensamheten kosta 15 års livslängd.
Tänk på det. 15 år!
Det finns inget piller, inget tillskott, inga läkemedel
som kan ge oss i närheten av 15 år.
Men här i Okinawa
får de de åren genom att finna vänner
och att engagera sig för sina vänner,
och umgås med vännerna varje dag.
Jag började titta på de uppenbara faktorerna,
som kost och motion,
men sedan snubblade jag över det här med moais.
Och det blev ett uppvaknande för mig.
Det öppnar för möjligheten till andra överraskande insikter
som kan vara otroligt starka faktorer
som bidrar till ett långt liv.
För folket i Okinawa är andra världskriget mycket närvarande.
De led av otroliga svårigheter.
De led många fler dödsfall än amerikanerna.
Under kriget
dödades 200 000 människor i Okinawa.
Jag tror att de har väldigt stark PTSD.
Hon jobbade för regeringen…
…och de gav dem en granat.
"Om fienden tar dig och försöker skada dig,
använd den här granaten."
Och vi var så nära att ge upp och begå självmord
när vi räddades av soldater.
De sa: "Kriget är över. Livet är en gåva."
När min mor och min bror dog,
kunde jag inte vara där i deras sista stund.
De minns kriget så väl.
Det är det de pratar om,
och det var säkert en tragedi, men på något sätt också ett arv.
Men jag är så glad att jag kröp ut ur helvetet och överlevde.
Jag säger till mina barn:
"Oavsett vad,
oavsett hur fattig du är, så kan du överleva.
Uthärda allt."
Och jag vill säga att den tidigare upplevelsen
var en hemsk upplevelse i Okinawa.
Men trots det
skapade de hälsosamma, lyckliga förhållanden.
Njut av nuet. Det är viktigt.
Man skulle kunna tro
att det skulle förstöra livslängden bland en befolkning.
Men jag började tänka
att det kanske kan bidra till deras långa liv
på kontraintuitiva sätt.
Det finns ett koncept i Okinawa som heter ikigai,
och jag tror att det är en av de starkaste faktorerna
som bidrar till deras livslängd.
Jag bidrar till världen.
Konsten jag har skapat lever kvar i hundratals år
efter att jag har dött.
Det här är min ikigai.
Jag är välsignad.
Vi skulle besöka hundraårshuset.
Och vi kollade det fysiska och medicinska tillståndet
och efter det frågade jag:
"Vad är din ikigai?"
Ikigai är ett slags uppdrag.
En känsla av syfte.
Jag tror att ikigai är den viktigaste faktorn
för hundraåringarnas andliga hälsa.
Om vi förlorar ikigai, dör vi.
Okinawaner har inget ord för pensionering.
När de blir 60, 70, 80, 90, jobbar de fortfarande.
De kanske bara jobbar i sin trädgård
för att få hem grönsaker.
De kan ha ett bås på marknaden där de bara jobbar på morgonen.
De håller igång hjärnan. De håller igång kroppen.
De kan sammanfatta sin livsbetydelse,
anledningen till att de vaknar varje dag.
De får hela tiden höra:
"Du räknas. Vi behöver dig."
Människor genomsyrade av en konstant känsla av mening,
de vet sitt värde.
Det gör de dagliga besluten väldigt enkla
för att du vet vem du är.
Erfarenheterna från Okinawa lärde mig
att kontraintuitiva, outforskade saker
driver upp livslängden mer än något annat.
Jag insåg det inte då,
men det var bara början på ett mycket större pussel.
Vid den här tiden
Jag började läsa rapporter om en annan plats där folk lever länge,
En helt annan miljö
på en annan ö på andra sidan planeten.
Ett kluster av vitkalkade byar högt uppe i bergen på Sardinien,
och nästan vertikala gator, omgivna av ojämn terräng.
Gjorde de samma sak som folket i Okinawa?
Eller fanns det fler hemligheter att upptäcka?
Mitt uppdrag var att ta reda på det.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth