‎Serialul a creat în scopuri informative,
‎nu ca să ofere sfaturi medicale.
‎Consultați medicul legat de sănătate,
‎dietă, exerciții fizice sau stil de viață.
‎Majoritatea nu vrem să ne gândim ‎la moarte,
‎la ramolire, la pierderea vitalității,
‎la închiderea ochilor pentru ultima oară.
‎Prietene!
‎Dar un lucru e sigur, ‎ne așteaptă toate astea.
‎Întrebarea e când.
‎Câți ani poți să te bucuri de corpul tău?
‎Și avem oare vreun cuvânt de spus?
‎Am descoperit că ce crede lumea ‎că duce la o viață lungă și sănătoasă
‎e eronat sau pur și simplu greșit.
‎Nu e ca și cum nu ne pasă de asta.
‎Anual, americanii cheltuiesc miliarde
‎pe planuri de dietă, abonamente la sală ‎și suplimente alimentare.
‎Dar e clar că nu funcționează.
‎Adevărul e că majoritatea dintre noi ‎renunță la câțiva ani buni.
‎Global, cam două treimi
‎din cele opt miliarde de oameni ‎de pe planetă
‎vor muri prematur de o boală evitabilă.
‎În America, ‎pentru prima dată într-un secol,
‎speranța de viață scade.
‎Cum reparăm asta?
‎Cred că nu încercând să prevenim moartea.
‎Ci învățând să trăim.
‎Ce-ar fi ‎dacă am putea controla longevitatea?
‎Ei bine, am petrecut ultimii 20 ‎de ani încercând să fac asta.
‎Dar, în loc să caut răspunsuri ‎în vase Petri sau eprubete,
‎am găsit cinci locuri din lume
‎unde oamenii obțin rezultatele dorite.
‎Unele locuri sunt insule.
‎Alte locuri sunt munți.
‎Unele sunt incredibil de izolate, ‎dar altele sunt surprinzător de urbane.
‎Și, deși sunt foarte diferit la suprafață,
‎toate au același numitor comun.
‎Toate urmează aproximativ aceeași formulă
‎care produce oameni ‎cu cele mai lungi vieți de pe planetă.
‎Oamenii aceștia trăiesc până la o sută, ‎în locurile cu ratele cele mai ridicate.
‎Trăiesc vieți pline, active și fericite
‎și cea mai importantă concluzie e ‎că trăiesc fără să depună efort.
‎Iar secretele lor ne-ar putea ajuta ‎pe toți
‎să obținem câți mai mulți ani buni ‎din acest corp al nostru.
‎Asta e promisiunea zonelor albastre.
‎TRĂIEȘTE PÂNĂ LA O SUTĂ ‎SECRETELE ZONELOR ALBASTRE
‎Oratorul de astă-seară a petrecut ‎ultimii 20 de ani,
‎găsind cei mai longevivi oameni din lume ‎și învățând de la ei.
‎Dan Buettner e explorator ‎National Geografic
‎și autor de best-seller-uri.
‎Ce a învățat a implementat
‎ca să crească speranța de viață
‎a zeci de comunități din Statele Unite.
‎Dan, bun-venit!
‎Nu mi-am propus să fiu ‎guru al longevității
‎sau să repar ‎sistemul de sănătate al Americii.
‎Am ajuns aici într-un mod neașteptat.
‎A început cu tata și cu tatăl lui.
‎Tata a fost un părinte grozav
‎pentru că mi-a insuflat ‎sentimentul de aventură.
‎Ideea lui de distracție, când eram copii,
‎era să mergem ‎în sălbăticie cu săptămânile,
‎cu mine și cu fratele meu.
‎Și bunicul meu ‎a vrut mereu să fiu un mare sportiv,
‎dar eu rămâneam mereu pe tușă.
‎Dar mi-a dat prima mea bicicletă
‎și a devenit ‎biletul meu pentru a vedea lumea.
‎Când am absolvit facultatea,
‎într-o eră în care majoritatea ‎făceau lucruri productive cu viața lor,
‎am plecat să stabilesc ‎trei recorduri mondiale,
‎traversând cu bicicleta cinci continente.
‎CARTEA RECORDURILOR GUINNESS ‎DAN BUETTNER
‎Am trecut prin uragane, ‎cutremure și inundații
‎și nu credeam că vom reuși.
‎Bine, aici avem o hartă a întregii lumi.
‎Arată-ne unde ai ajuns!
‎Piciorul sovietic mi-a adus ‎recordul Guinness.
‎- Felicitări! ‎- Mulțumesc.
‎Mi-a părut bine! Mulțumesc de invitație.
‎Când ai călătorit pe tot globul, ‎ai bătut toate recordurile, ce mai faci?
‎Trebuia să găsesc aventură cu scop.
‎Adică, trebuia să găsesc o expediție ‎care să rezolve un mare mister.
‎Și, îmi amintesc că, într-o zi,
‎am dat peste un studiu ‎al Organizației Mondiale a Sănătății,
‎care a descoperit că Okinawa, Japonia
‎a produs cei mai longevivi oameni
‎din istoria lumii
‎și mi-am spus că e un mister bun.
‎OKINAWA ‎JAPONIA
‎La aproximativ 1450 km sud de Tokyo,
‎găsești un grup de insule,
‎care sunt un fel de Hawaii al Japoniei.
‎Plaje cu nisip fin,
‎jungle tropicale,
‎ape turcoaz.
‎Dar, mai important,
‎de sute de ani,
‎a fost Țara Nemuritorilor.
‎Okinawa, Japonia a produs
‎cea mai longevivă populație ‎din istoria omenirii.
‎Au o fracțiune din rata diabetului.
‎Au o cincime din rata bolilor de inimă,
‎foarte puțină demență
‎și trăiesc până la 100 de ani
‎într-un ritm care depășește ‎cu mult Statele Unite.
‎CENTENARI LA 100.000
‎Iar cifrele sunt extraordinare ‎în rândul femeilor.
‎- De mi-ar fi picat unu! 14 puncte. ‎- A fost cât pe ce!
‎- Tu ai fost? ‎- Da, a fost.
‎- Au fost toți? ‎- Da.
‎- Urmează bunica. ‎- Baftă!
‎Poți să o faci!
‎UMETO YAMASHIRO ‎101 ANI
‎Ce aproape!
‎Grozav!
‎Mă întreb în ce fel sunteți înrudiți ‎cu Umeto-san.
‎Trei dintre ele îmi sunt nepoate.
‎Și el e al doilea fiu al meu.
‎Iar ele sunt prima și a doua fiică.
‎Bine, avem trei generații aici.
‎Sunt un copil de 61 de ani.
‎Dacă vreau să trăiesc până la 101 ani, ‎ce-mi recomandă?
‎Ești încă un copil!
‎Accept.
‎Distrează-te mereu!
‎Nu te enerva!
‎Simte-te bine cu toată lumea! ‎Fă-i pe toți fericiți!
‎Eu nu mă enervez.
‎Așadar, cheia e să fii relaxat, ‎să nu lași lucrurile să te supere
‎și să ierți repede?
‎Faptul că…
‎râdem împreună ne aduce longevitate.
‎Îmi place. Simt asta.
‎Să nu răcești!
‎Să nu cazi!
‎Nu uita să râzi!
‎Și vorbește mult!
‎Umeto-san de 101 ani.
‎E plină de viață, energică, ‎amuzantă, pozitivă.
‎Apoi cântă ‎la un instrument de tip banjo din Okinawa,
‎ciupind corzile cu precizie.
‎Fără să rateze vreo notă.
‎Și cântă.
‎Și să ai acea abilitate cognitivă,
‎acea vitalitate
‎și spirit pozitiv într-un singur pachet.
‎Mă uit la ea și îmi zic: ‎„Îmi doresc asta.”
‎Prima dată când am venit ‎în Okinawa acum 20 de ani,
‎nu știam cum să cercetez longevitatea.
‎Ce poate fi?
‎Ce fac acești oameni ‎ca să producă atâția centenari
‎și o viață lungă
‎în care rămân ageri până la sfârșit?
‎Misiunea mea era să aflu.
‎Am cercetat tot ce se putea despre Okinawa ‎și m-am îngropat în munca asta.
‎Am găsit o hartă
‎care arăta ‎concentrarea centenară a Japoniei.
‎Era atât de clar ‎că erau puțini centenari în nord
‎și cu cât mergeai spre sud,
‎cu atât creștea concentrația de centenari,
‎cu cea mai mare concentrație ‎fiind în Okinawa.
‎Îți dai seama că, mai departe, ‎spre sud, spre ecuator,
‎va fi mai cald.
‎Ce înseamnă clima mai caldă?
‎Au mai multe sezoane de cultivare.
‎Trebuie să fie ceva
‎ce iau oamenii aceștia, ‎conștient sau inconștient.
‎Poate un extras dintr-o legumă.
‎Poate e o plantă aromatică ‎sau un condiment,
‎care ar putea fi secretul longevității.
‎Am început ‎să mă uit peste niște sondaje dietetice
‎și am găsit unul care compară dieta ‎din Okinawa
‎cu restul Japoniei, în 1950.
‎Și te uiți peste lista cu alimente
‎și găsești carne, ouă, pește,
‎care formează cam 1 până la 2% ‎din aportul caloric.
‎Mai e un aliment care se găsește ‎în proporție de 70%,
‎iar acel aliment e ‎beni imo,
‎cartofi dulci mov.
‎În restul Japoniei,
‎își iau doar 3% ‎din aportul caloric din cartofi dulci.
‎Și, poate, motivul pentru care okinawanii ‎consumă atâta ‎beni imo ‎e
‎pentru că cartofii dulci ‎sunt rezistenți la taifun.
‎Beni imo ‎era sub pământ, în siguranță.
‎Acești cartofi dulci sunt plini ‎de carbohidrați și fibre complexe
‎și au chiar ‎cu 150% mai mulți antioxidanți activi
‎decât afinele.
‎Și sigur că te gândești ‎că asta trebuie să fie.
‎Am călătorit în jurul lumii de 20 de ani,
‎încercând să înțeleg ‎cum trăiesc oamenii mult timp.
‎Care e mâncarea din Okinawa ‎care ar trebui încercată de oameni,
‎dacă vor să trăiască mai mult?
‎Ei bine, doar un lucru?
‎Unul.
‎Nu există niciun ingredient ‎care să fie cel mai bun.
‎Ce ziceți de ‎beni imo? ‎Acest cartof dulce mov.
‎Okinawa a avut ‎o perioadă de penurie de alimente,
‎dar ne-au salvat cartofii aceștia.
‎Dar toate alimentele au ‎puteri medicinale puternice.
‎Frunzele de mur sunt bune ‎pentru durerile de gât.
‎Supa de cerneală de calamar e ‎pentru detoxifiere.
‎În Okinawa e foarte cald,
‎iar algele de mare ‎asa ‎eliberează ‎căldura din corp.
‎Uite și arnică, ‎un binecunoscut antiinflamator.
‎Și ‎goya. ‎Are niște compuși ‎care scad nivelul zahărului din sânge,
‎ar putea explica ratele scăzute de diabet.
‎Și mai e și tofu.
‎Tofu e făcut din boabe de soia
‎și poate oferi mai multe beneficii.
‎S-a dovedit că scade colesterolul
‎și, prin urmare, ‎scade riscul bolilor de inimă.
‎În unele cazuri, poate încetini ‎progresia unor tipuri de cancer.
‎Okinawanii mănâncă în medie trei uncii ‎de produse din soia pe zi, inclusiv tofu.
‎Iar tofu-ul din Okinawa e special.
‎Are o concentrație mai mare de proteine ‎și grăsimi bune în comparație
‎cu tofu-ul produs în altă parte.
‎Când vine vorba de dietă, ‎nu există un ingredient
‎sau compus anume responsabil ‎pentru longevitatea okinawanilor.
‎Consumă o gamă largă de alimente
‎care au proprietăți medicinale ‎sau sunt benefice sănătății.
‎Gama de alimente e cea ‎care alimentează vieți lungi aici.
‎Iar ce mănâncă okinawanii face ‎parte din ecuația de lungă durată.
‎Cealaltă întrebare e cât mănâncă?
‎În Statele Unite, FDA recomandă ‎cam 2.000 de calorii de persoană, pe zi,
‎dar americanii consumă
‎cam 3.600 de calorii pe zi, în medie.
‎Pentru a ajunge la fundul problemei,
‎persoana cu care trebuie să vorbesc ‎e Marion Nestle.
‎Probabil știi mai bine ‎decât oricine altcineva din America
‎cum s-a ajuns ca 73% din americani ‎să fie obezi sau supraponderali.
‎Da, e uluitor.
‎La începutul anilor '70, ‎ministrul agriculturii a spus
‎că trebuie să producem mai multă hrană.
‎Fermierii au cultivat mai multe alimente.
‎Deci, dintr-odată,
‎din 1980 până în anul 2000, ‎numărul de calorii din alimentație
‎a crescut de la 3220 de persoană, pe zi, ‎la 4.000.
‎Industria alimentară ‎trebuia să vândă asta.
‎Într-un mediu în care sunt ‎4.000 de calorii pe zi
‎valabile pentru toată lumea înseamnă
‎că oamenii trebuie să mănânce mai mult.
‎Deci dimensiunile porțiilor au crescut.
‎Și, mai mult de atât, sunt formulate ‎să vrei să mănânci mai mult.
‎De vină e textura. Sunt crocante ‎sau au o senzație minunată în gură.
‎Sunt colorate ‎pentru a le face foarte atractive.
‎Au o mulțime de aditivi ‎pentru a le da un gust bun.
‎Vei consuma mai multe calorii ‎decât ai face-o în mod normal,
‎fără să-ți dai seama.
‎Dar în Okinawa am văzut oameni care ‎mâncau mult mai puțin în fiecare zi,
‎cam 2.000 de calorii.
‎O parte din motiv e
‎că hrana e densă nutrițional, ‎dar nu are multe calorii.
‎În America, la prânz, ‎putem mânca un mic hamburger,
‎pe care îl halim într-un minut sau două.
‎Dar, în Okinawa, prânzul poate fi
‎acest ‎chanpuru, ‎legume prăjite,
‎cu ierburi și tofu.
‎Își pot face pofta ‎cu această porție uriașă de mâncare.
‎Și voi mâncați, ca niște gurmanzi,
‎dar are mai puține calorii ‎decât un hamburger.
‎Și a doua parte a acestui lucru ‎e șocant de simplă.
‎Au un truc ingenios.
‎Înainte de masă, intonează trei cuvinte:
‎„hara hachi bu”,
‎care înseamnă „opt din zece”.
‎Dar, pentru ei, înseamnă „nu mai mânca ‎când stomacul e plin 80%”
‎și asta duce la a fi sătul ‎fără să te fi îndopat.
‎Când mănânci aceste alimente ‎cu densitate scăzută de calorii,
‎și îți amintești
‎să nu mai mănânci când ești 80% plin,
‎mănânci natural mai puțin.
‎Și, de-a lungul timpului, s-a produs
‎o populație cu mai puțină obezitate.
‎Azi, în orașul mare din Okinawa,
‎vezi toate capcanele ‎pe care le-ai vedea în orice oraș major.
‎Autostrăzi, trafic ‎și restaurante fast-food.
‎Dacă vrei să găsești adevărata cultură ‎a longevității okinawanilor
‎trebuie să ieși din oraș în zonele rurale,
‎unde mai poți vedea un stil de viață,
‎care a produs centenari timp de secole.
‎Priviți!
‎Deja văd semne de longevitate.
‎Asta, dacă nu mă înșel, e salată.
‎Nu ne văd.
‎- Scuze. Hopa! ‎- Să mergem pe aici!
‎Știi ce înseamnă dragonul ăsta aici? ‎Îi văd mereu.
‎Nu e un dragon. Se numește Shisa.
‎Shisa, să ții minte, ‎pentru că asta reprezintă Okinawa.
‎Bine.
‎Ia uite ce loc!
‎Ce-mi place grădina!
‎Bună ziua!
‎Are o bicicletă frumoasă. ‎Deja îmi place de ea.
‎Ce vârstă aveți?
‎- Nouăzeci și patru. ‎- Doamne!
‎Coase. Și ce coase?
‎Am observat că știți să coaseți.
‎Folosesc o mașină de cusut!
‎Și-a făcut bluza?
‎- Da, eu am făcut-o. ‎- Văd.
‎E frumoasă.
‎A trecut!
‎Uimitor!
‎Bună ziua!
‎Am cam 97 de ani.
‎Acum…
‎Spune că încă are mușchi.
‎Îi văd.
‎Da!
‎Mușchi impresionanți.
‎Care e secretul vieții îndelungate? ‎Și să rămâi plin de viață?
‎Nu e suficient ‎ca oamenii să meargă pe jos.
‎Trebuie să ai viteză.
‎Viteză, așa.
‎Hopa!
‎Trebuie să faci asta.
‎Doamne!
‎După ce am petrecut ‎mult timp cu bătrâni, în Okinawa,
‎am observat că în casele lor ‎nu prea există mobilă,
‎cu excepția unei mese joase ‎și a unui covor ‎tatami.
‎Oamenii aceia stăteau pe podea.
‎Am găsit bătrâni de 103 ani ‎care se ridicau de 30 de ori pe zi.
‎Egal cu 30 de genuflexiuni.
‎Își întăresc trunchiul ‎și partea inferioară a corpului.
‎Își îmbunătățesc echilibrul. ‎Cum ar fi putea fi legat de longevitate?
‎Se pare că, în America,
‎unul dintre primele zece motive ‎pentru care mor oamenii în vârstă
‎e pentru că cad.
‎Au partea inferioară a corpului ‎și un echilibru slabe,
‎fiindcă stau mereu pe șezut sau tolăniți.
‎Celălalt lucru ‎pe care l-am observat e că toți,
‎chiar și centenarii, au o grădină.
‎În fiecare zi, plivesc sau udă,
‎însămânțează ‎sau culeg fructe și legume proaspete.
‎Asta ar putea însemna ‎una sau două ore pe zi
‎de activitate fizică moderată și ușoară
‎și mișcare integrală.
‎Când te gândești, ‎oamenii aceștia nu se antrenează,
‎dar au o parte inferioară a corpului ‎și un echilibru mai bune,
‎și nu mor de aceste boli.
‎Așa că apare o altă perspectivă
‎pe care o putem lua în considerare ‎dacă vrem să trăim mai mult.
‎Ia te uită!
‎Vă pun niște ceai.
‎Mulțumesc.
‎Haideți să bem!
‎După ce m-am pensionat în 1983,
‎nu făceam decât să mă plimb ‎din casă în grădină.
‎Mă plictiseam.
‎Așa că m-am dus pe la toate casele
‎și le-am zis să facem ‎un ‎moai ‎de 1.000 de yeni.
‎Am aflat ‎despre grupuri de oameni numite ‎moai-uri.
‎Moai-urile ‎sunt, în esență, ‎cercuri sociale
‎în care oamenii s-au implicat ‎punând bani la comun
‎ca să se ajute reciproc ‎în vremuri dificile.
‎Unul dintre prietenii noștri ‎a căzut când a mers la baie noaptea
‎și e în spital acum.
‎Moai-ul ‎nostru continuă să ajute,
‎adunând și oferindu-i bani.
‎Deci, la suprafață, ‎un ‎moai ‎e doar un aranjament financiar.
‎Dar cred că beneficiile depășesc ‎ajutorul financiar.
‎Mă întreb dacă apartenența la un ‎moai
‎v-a ajutat să ajungeți la nouăzeci de ani, ‎cu atâta vigoare vitală.
‎Suntem prieteni și învățăm ‎să cântăm și să dansăm împreună.
‎Ne întâlnim și vorbim.
‎Acesta e secretul vieții îndelungate.
‎Ai putea crede că nu e mare scofală.
‎Ce ajută să stăm cu alții?
‎În Statele Unite, avem ‎o epidemie de singurătate.
‎O populație tot mai singură,
‎tot mai izolată
‎și care are nevoie mai mult ca oricând ‎de conexiune umană.
‎Acum descoperim că, în America,
‎singurătatea poate costa 15 ani de viață.
‎Gândiți-vă! Cincisprezece ani.
‎Nu există niciun medicament, ‎niciun supliment, niciun drog
‎care să ne dea aproape 15 ani.
‎Dar aici, în Okinawa,
‎își adaugă acei ani făcându-și prieteni,
‎fiindu-le loiali lor
‎și petrecând timp cu ei zilnic.
‎Așa că am început să mă uit ‎la factorii longevității,
‎dieta și exercițiile fizice,
‎dar am dat peste ideea asta de ‎moai‎,
‎care m-a făcut să văd lucrurile altfel.
‎Mi-a deschis mintea la posibilitatea ‎altor perspective surprinzătoare,
‎care s-ar putea dovedi a fi ‎factori incredibil de puternici
‎în producerea longevității.
‎Pentru oamenii din Okinawa, ‎al Doilea Război Mondial e încă prezent.
‎Au suferit greutăți incredibile.
‎Au suferit mai multe decese ‎decât americanii.
‎Pe timpul războiului,
‎200.000 de oameni au fost uciși ‎în Okinawa.
‎Cred că au un sindrom ‎de stres post-traumatic foarte puternic.
‎A lucrat pentru guvern…
‎și le-au dat o grenadă.
‎„Dacă dușmanul te prinde ‎și încearcă să te rănească,
‎folosește grenada asta!”
‎Și eram cât pe ce să renunțăm ‎și să ne sinucidem
‎când am fost salvați de soldați.
‎Mi-au spus: „Războiul s-a terminat. ‎Viața e o comoară.”
‎Când mama și fratele meu au murit,
‎nu am putut să le fiu alături ‎când s-au stins.
‎Își amintesc bine de război.
‎Despre asta se vorbește ‎principal sau secundar
‎și sunt sigur că a fost o tragedie, ‎dar și un fel de moștenire.
‎Dar mă bucur că am ieșit din iad ‎și că am supraviețuit.
‎Le spun copiilor mei:
‎„Orice ar fi,
‎oricât de sărac ești, poți supraviețui.
‎Îndură totul!”
‎Și îmi place să spun ‎că experiența din trecut
‎a fost groaznică în Okinawa.
‎Dar, în ciuda acestui fapt,
‎și-au făcut ‎situații sănătoase și fericite.
‎Bucură-te de prezent! E important.
‎Ai crede că, la suprafață,
‎asta ar distruge longevitatea ‎în cadrul populației.
‎Dar m-am gândit
‎că poate contribuie la viața lor lungă
‎în moduri paradoxale.
‎Există un concept în Okinawa numit ‎ikigai
‎și cred ‎că e unul dintre cei mai puternici factori
‎care contribuie la longevitatea lor.
‎Îmi aduc contribuția la lume.
‎Arta pe care am creat-o ‎va rămâne sute de ani,
‎după ce mor.
‎Acesta e ‎ikigai-ul ‎meu.
‎Sunt binecuvântat.
‎Vizităm casa centenarului,
‎verificăm starea fizică și medicală
‎și apoi întrebăm:
‎„Care e ‎ikigai-ul ‎tău?”
‎Ikigai-ul ‎e un fel de misiune.
‎Un scop.
‎Cred că ‎ikigai-ul ‎e principalul factor
‎de sănătate spirituală al centenarilor.
‎Dacă pierdem ‎ikigai-ul, ‎vom muri.
‎Okinawanii nu știu să se pensioneze.
‎Când ajung la 60, 70, 80, 90 de ani, ‎încă lucrează.
‎S-ar putea să lucreze în grădină
‎ca să aducă niște legume acasă.
‎Poate au un stand în piață, ‎unde lucrează doar dimineață.
‎Își țin mințile ocupate. ‎Își mențin trupurile în mișcare.
‎Ar putea vorbi despre semnificația vieții,
‎motivul pentru care se trezesc dimineața.
‎Li se spune în mod constant:
‎„Ești valoros. Avem nevoie de tine.”
‎Oamenii cu acest simț constant ‎al scopului,
‎își cunosc valorile
‎și asta face ca deciziile zilnice ‎să fie ușoare,
‎pentru că îți cunoști miezul.
‎Experiența de la Okinawa m-a învățat
‎că lucrurile neașteptate, puțin explorate,
‎sunt mai importante ca orice altceva ‎pentru longevitate.
‎Nu mi-am dat seama atunci,
‎dar începusem ‎să construiesc un puzzle mult mai mare.
‎În perioada aceea,
‎am început să citesc rapoarte ‎despre altă regiune cu longevitate,
‎un mediu complet diferit,
‎pe o altă insulă ‎de pe cealaltă parte a planetei.
‎Un grup de sate ‎văruite în alb în munții din Sardinia
‎și străzi aproape verticale, ‎înconjurate de teren accidentat.
‎Făceau același lucru ‎ca oamenii din Okinawa?
‎Sau mai era ceva de descoperit?
‎Misiunea mea era să aflu.
‎Subtitrarea: Andra Foca