ЦЕЙ СЕРІАЛ Є ЕКРАНІЗАЦІЄЮ КНИЖКИ FLIGHT INTO FEAR
КАПІТАНА ДЕВІ ШАРАНА Й СРІНДЖОЙ ЧОВДХУРІ.
Поруч зі мною шейх із Дубаю.
Ця людина вміє тримати слово.
Ми намагаємося бути хорошими мусульманами.
Хочете повчити нас, як бути хорошими мусульманами?
Ви індієць?
У Священному Корані Всевишній Аллах каже:
«Убий одного невинного -
і ти вб'єш усе людство.
Врятуй одного безвинного -
і ти врятуєш людство».
Я з Пакистану.
Тільки жінки й діти.
3:00 25 ГРУДНЯ 1999 РОКУ
Тільки жінки й діти.
Ну ж бо. Ходімо.
Ходімо.
- Обережно, пані. - Ви теж.
Куди ви всіх забираєте?
- Не можу сказати. - Мій чоловік піде?
Чоловіки не йдуть. Тільки жінки й діти.
Я не піду без моїх рідних.
- Ви сядьте. - Мій чоловік…
Ви підете пізніше. Сідайте. Не зараз.
Проходьте.
Хутчіше!
Рухайтеся.
Одне за одним. Ну ж бо.
Мій син!
- Він у літаку. - Ідіть. Він зараз вийде.
Хутко.
Прошу, відпустіть його. Його балон майже порожній.
Іди з ними, якщо хочеш.
Тобі нададуть допомогу.
Помінятися можна?
Відпустіть когось іншого замість мене.
Синку, де твоя мама?
Лакшмі, іди сюди.
Посидь із ним. Його мати може бути позаду або попереду. Я гляну.
Йому боляче.
- Він мертвий. - Звідки ви знаєте?
Він мертвий.
Знаєте що?
Ваше право - вважати смерть трагедією.
Пане.
Вашого сина залишили.
Сідай, любий.
4:05 25 ГРУДНЯ 1999 РОКУ
IC 814: КАНДАГАРСЬКЕ ВИКРАДЕННЯ
Дякую.
Повірте,
я гадки не мав, що це викрадення було через мене.
Двісті безвинних людей тримають у заручниках.
Так само, як і в нашій країні.
Весь Афганістан тримають у заручниках. І Палестину.
А ви…
переймаєтеся 200 людьми.
Вони перерізали горлянки двом чоловікам.
Один помер.
Знайдіть якось час і поїдьте зі мною, пане Мехто.
Я вам покажу, що таке перерізані горлянки.
Злочинців треба карати, так?
Тому тебе тут і замкнули.
Ти навчав людей убивати безвинних.
Іде війна, пане Мехто.
- На війнах гинуть люди… - Ні!
Це не війна.
Що б це не було,
ми це зупинимо.
Зупиніть.
Богом молю, зупиніть.
Вистачає вже кровопролиття.
Команда ГНБ прибула вчасно.
Капітан припустився помилки. Треба було зачекати в Амрітсарі довше.
ЧЕТВЕРО МОГЛИ ЗАГИНУТИ ЧЕРЕЗ ВИКРАДЕННЯ
Нас поінформовано, що капітан Шаран має піти під слідство.
Бідний пілот.
Ми теж бідні.
ПОМИЛКА ГНБ В АМРІТСАРІ, НА КАПІТАНА ЄДИНА НАДІЯ
Пане, чай чи каву?
- Чай. - Так, пане.
І мені чай.
У мене шлунок болить.
Хіба ви не любите каву? Ви ж із півдня…
Якщо доводиться обирати поганий чай чи погану каву,
я обираю поганий чай.
Кава - наче релігія.
Непорозумінь бути не повинно.
А чай - це сліпа віра.
Гарний чи поганий. Чай - це чай!
Чому Талібан узагалі приймає цей рейс?
Засновник Талібану Мулла Омар
у 1996 році захопив владу в Афганістані.
Його оголосили лідером Афганістану.
Він узяв собі титул «Амір аль-мумінін» -
Повелитель правовірних.
Мрією Мулли Омара було становлення ісламського емірату,
за прикладом інших ісламських країн,
що його б визнав світ.
Але сталося протилежне.
Пам'ятаючи жорстокий послужний список Талібану,
більшість інших країн порвала з ними зв'язки.
Індія теж закрила посольство в Кабулі
й розірвала всі стосунки з Афганістаном.
Талібан. МВР. Одним ликом шиті.
Яким іще ликом?
Тобто вони однакові.
Як брати-близнюки.
Я зрозумів.
«Одним ликом шиті».
2-Й ДЕНЬ ВИКРАДЕННЯ 25 ГРУДНЯ 1999 РОКУ
Ви освічені.
Розмовляєте англійською.
Мабуть, навчалися в хорошій школі.
Власне кажучи, Чхає, я не ходив що школи.
Я був ось таким малим…
Білі розбили військові табори по всій країні.
Я продавав їм чай і наслідував їх.
Так і вивчив англійську.
Не всі англомовні люди освічені.
Нам треба приземлитися.
Ми летимо в Кандагар.
Телефон дзвонить! Візьми слухавку!
Мабуть, вони вилетіли з Дубаю.
- Алло. - Доброго ранку, пане.
Вони щойно вилетіли з Дубаю. Прямують у Кандагар.
Чорт.
Ти сказав шефу?
Ні, я сам з ним поговорю.
IC 814, заходячи на посадку,
спустіться до 1 200 метрів.
Переконайтеся, що шасі випущено.
Буде виконано.
Орле 456, негайно вирушайте в аеропорт Палам.
Там великий натовп.
Візьміть ситуацію під контроль.
- Кірпале. - Так, пане.
Хутко, вийди надвір і з'ясуй, що відбувається.
Минуло майже 24 години, а ви досі не знаєте, де літак?
Ми стоїмо тут цілу ніч.
У тому літаку наші рідні.
Куди вони полетіли після Дубаю? Літак що, зник?
Хто несе відповідальність за пасажирів? Ви!
8:05 25 ГРУДНЯ 1999 РОКУ
Їдь за ним.
Просимо всіх залишатися на місцях.
Можете випростатися.
Мене звати Бургер.
У салоні двоє моїх людей. Шанкар і Бхола.
Якщо вам щось знадобиться, скажіть їм.
Ми не маємо нічого проти вас особисто.
Не заважайте нам виконувати своє завдання, і ми вас не скривдимо.
Та якщо хтось…
Повторюю,
якщо хтось створить хоч якісь проблеми,
запам'ятайте - ми без вагань завдамо вам шкоди.
Будь-якої шкоди.
Зараз місяць Рамадану.
Упродовж цього часу ми постимо.
Але ви не їли цілу ніч, тому ми організували їжу для вас.
Можете тепер піти до вбиральні.
По одному.
Не скупчуйтеся в проходах. Їжу скоро привезуть.
Їхня поведінка - це ваша відповідальність.
Якщо вони поводитимуться погано,
ми теж поведемося погано.
ЗМІ безупинно говорять про Афганістан.
Почнеться паніка.
Опозиція здійме галас.
На уряд натиснуть ще більше.
У цій країні надто багато демократії.
Ми мусимо зберегти позицію щодо МВР.
- А ЗМІ? - А що з ними?
Якщо ми офіційно скажемо, що це Пакистан,
вони повірять, що це Пакистан.
Пакистан проходить. То чому б ні? Приберіть, будь ласка.
- Робімо свою роботу. - Викличте піарників.
І влаштуймо спільну нараду з усіма службами.
Так, авжеж. Гаразд.
Індійські ЗМІ прагнуть крові пілота.
А як щодо міжнародних?
Дякую, пане.
Усюди пишуть про Різдво. І трохи про змову тисячоліття.
Аль-Каїда планує напасти на Америку 31-го.
План влаштовує їхнього президента.
А про викрадення? Нуль?
Трохи є.
Маленька колонка.
Західний світ не хоче втручатися,
а Середній Схід не хоче допомогти.
Але ми натиснули на ООН.
Талібан.
Треба натиснути й на Талібан.
- З ким в Афганістані ми можемо поговорити? - Я вже звертався.
- Справді? - Так.
Я говорив з Муттавакілом,
міністром закордонних справ Талібану.
Йому тридцять три роки. Знає англійську. Дуже недосвідчений.
Але він - місток між Муллою Омаром і рештою світу.
Хутчіше.
Сідайте на вільні місця.
Капітане, прошу, відпочиньте.
Знаю, що важко. Але спробуйте поспати кілька годин.
Як ви?
Бізнес-клас залишили для них і нас.
Туалет спереду праворуч наш, ліворуч - їхній.
Вони впроваджують правила в нашому літаку?
Остання кава.
Тобто хтозна, коли зможемо приготувати вам ще.
Він був одягнений у жовто-білу футболку. В окулярах.
- Я не знаю. - Він пішов уперед.
Хутчіше. Сідайте.
Пане Бургере!
Де мій чоловік?
Ваш чоловік вийшов у Дубаю.
Як він міг? Треба було відпустити мене з ним.
Часу не було, тому ми його відрядили.
Я благала вас дозволити мені піти з ним.
Ви брешете. Він ніколи не пішов би без мене. Я його знаю.
Його немає. Вгамуйте її.
Ви брешете. Він ніколи не пішов би без мене. Я його знаю.
Рупеше.
Рупеше!
Він бреше.
Рупеше!
Він бреше.
Дозвольте пошукати його. Я зараз повернуся.
- Ні. - Рупеше.
Зупиніть чоловіка позаду.
Зачекайте на борту.
«ІНДІАН ЕЙРЛАЙНЗ»
- Які з них для вегетаріанців? - Ніякі.
Тобто?
Знаєш, можемо витягнути м'ясо й роздати коробки.
Хто хоче їсти, нехай їсть, інші можуть почекати.
Але більшість пасажирів вегетаріанці.
Бургере! Більшість пасажирів вегетаріанці.
Знаю.
Ми замовили вегетаріанську. Зараз буде.
- Візьми це. Обережно. - Гаразд, пане.
За 24 години після викрадення рейсу IC 814
невідомими викрадачами
літак опинився в скрутному становищі в контрольованому Талібаном Кандагарі.
Уряд ще не оголосив,
чи піде на перемовини з викрадачами, чи ні.
Ми транслюватимемо наживо з Делі,
де прем'єр-міністр дасть свої перші офіційні коментарі
від початку кризи.
Чого хочуть викрадачі?
Нам цього не сказали.
Але чого б вони не хотіли,
такими методами вони нічого не досягнуть.
Індія…
ніколи не схилиться перед такими варварськими діями, ми їх не боїмося.
Прем'єр-міністр висловлює гостре засудження викрадення.
Після засідання кабінету
було вирішено, що Індія не вестиме перемовини з викрадачами.
Домовлятися не будемо. І він має рацію.
У нас коаліційний уряд.
Інші партії теж мають сказати слово.
Прем'єр-міністр має зайняти чітку позицію.
Пане, а якщо не домовлятися?
Ми мусимо. Але політичного консенсусу теж треба дійти.
Якщо всі партії скажуть прем'єр-міністру домовитися з викрадачами,
він це зробить.
Що робитимемо до тих пір?
Готуйте все, що залежить від вас.
- Я прибрала м'ясну котлету. - Знаю, але як я маю…
Зрозумійте складність ситуації. Їм теж скажіть.
Прем'єр-міністр Індії відмовився домовлятися з вами.
Повторюю.
Прем'єр-міністр Індії відмовився вести з вами перемовини.
Якщо їхній уряд не хоче домовлятися, нехай так і буде.
Скажіть Талібану нас заправити, і ми полетимо.
Відведемо літак у Делі й розіб'ємо об їхній парламент.
Лікарю, я не хочу з ними говорити. Летімо.
Вони думають, що ми чекатимемо вічно.
Ми їм покажемо, на що здатні.
Пане, Муттавакіл погодився дати їм паливо.
Маємо час до ранку. Доти ми знайдемо вихід.
Викрадачі рейсу IC 814 ще не висунули своїх вимог.
А наш уряд не вжив жодних заходів, щоб звільнити пасажирів на борту.
Проте минулої ночі в Дубаю викрадачі відпустили 27 пасажирів: жінок, дітей,
а з ними пораненого Балрама Сінґха,
передавши також останки загиблого Рупеша Сінґхві.
Я, моя сім'я, уся моя сім'я - ми щасливі, але не повністю.
Бо там наші співвітчизники,
там також мій другий зять.
Я хочу захистити репутацію капітана.
Я протестую проти того, що ви кажете про мого чоловіка.
Люди, яких відпустили, я скажу й від їхнього імені,
як і від імені решти заручників.
Мій чоловік повернеться,
але лише тоді, коли безпечно привезе всіх додому.
Вони повернуться. Питання в тому…
Усе добре, що добре закінчується. Вони повернуться. Це напевно.
Кого першого вбивають при викраденні, Нандіні?
Капітана.
Хто отримує першу кулю під час операції спецпризначенців?
Капітан.
Він зміг знову й знову приземлити літак. Хто на таке здатен?
Літак стояв у Амрітсарі 45 хвилин,
чому нічого не зробили?
Вони не хочуть домовлятися, а хто постраждає? Наші громадяни!
Якби ти вирішувала, що б ти зробила?
Насправді треба спитати, чому це відбувається?
Чому 200 людей змушені страждати?
І що далі?
Звісно, ми домовлятимемося, ДРС.
Зі всіма іноземними посольствами, особливо з афганським урядом.
Дипломатія, хлопці.
ООН і Червоний Хрест…
чому б не сказати їм полетіти в Кандагар з журналістами?
Може, це завадить Талібану дати їм паливо.
Це чудова ідея, Кумаре.
З'єднайте мене з Ериком де Мулом.
Він дуже рішучий. Знайдіть його якнайшвидше.
3-Й ДЕНЬ ВИКРАДЕННЯ 26 ГРУДНЯ 1999 РОКУ
Пане, чай. Будете?
Пані, чаю?
- Дайте моїм дітям. - Так, звісно.
Фрукти?
Пане, фруктів?
Пані, чаю?
- Попийте, люба. Хоч трохи. - Ні.
Прошу. Благаю вас. Випийте чаю.
Пане, пропустіть жінок.
Я чекав чотири години. Я впораюся за дві хвилини.
Туалет смердить.
Це ваші люди. Ви маєте їх контролювати.
Скажіть їм ходити рано-вранці. Не скупчуватися тут.
Це ваша відповідальність.
Туалети у хвості брудні. Можна піти в ті, що спереду?
Уперед ніхто не йде.
Це наказ.
Ми стирчимо в літаку чи в потязі?
Я мушу поїхати. Моя дружина в лікарні.
Прошу, зрозумійте. Я віддам їм свої заощадження.
- Усі гроші, які маю. - Пане.
Ми не можемо вас пустити.
Відпустіть мене. Я знайду автобус, потяг, будь-що.
Пане,
ми в Афганістані. У Кандагарі.
Ми не можемо вас випустити.
Прошу, пане. Тут смердить.
Зачекайте! Я їх попросив.
Лікар сказав, що можна. Усі можуть піти в туалет спереду.
Подалі від цього смороду. Зачекайте.
Крім одного.
Я скажу кого.
Діти не їли й не пили вже 72 години.
Відпустіть мене! Мій брат застряг на тому літаку.
Брате Бургере, тут теж смердить.
Приберіть там.
- Сморід нестерпний. - Я щось вигадаю.
Замовкніть!
Я сказав, що зроблю щось. Ідіть на місця!
Бхоло! Поклич Лікаря.
Авжеж.
Вони кажуть, що не можуть ні поїсти, ні спорожнитися.
У чому річ, Бургере?
Лікарю, відчинити двері?
Гаразд. Відчини.
Чому ти відчинила?
- Що ви робите? - Хто сказав, що можна?
- Не бийте її. - Замовкни!
Просто стули пельку!
Я не повторюватиму!
Слухайте уважно всі.
Ніхто нічого не робить без мого дозволу.
Зовсім нічого.
Вас це теж стосується.
Не робіть нічого, не спитавши мене.
Зрозуміло?
Як ти?
Ходи, капітане. Ти вже достатньо відпочив.
Ми повертаємося в Делі. Щойно привезли паливо.
Літак був у повітрі понад 16 годин, Шефе.
Не було ні технічної перевірки, ні обслуговування.
- Як я можу повести… - Ми розіб'ємося, так?
От і нехай.
Цього ми й хочемо. Ходімо. Нумо.
Ходімо.
Іди.
Може, скинемо паливо?
Пане… Що?
На піковому тиску?
Ні, пане. Вони нас уб'ють.
Ми однаково помремо. Щойно злетимо…
Вони кажуть, що ми розіб'ємося об парламент.
- Це єдиний шанс уникнути зльоту. - Ні, пане. Не можна.
Ви ж бачили. Вони можуть перерізати горлянку. Ні, пане, прошу.
- Зробімо це. - Ні, пане. Пробачте, пане…
Це наказ. Суніле!
Мені неймовірно шкода, пане. Я не можу.
Пробачте. Будь ласка. Мені шкода. Я не солдат, пане.
У мене вдома сім'я, пане.
Пробачте, пане. Мені дуже прикро.
Як ти?
Пане.
Що сталося?
У вас усе добре, пане?
ОБНУЛИТИ ЛІЧИЛЬНИК ПЕРЕД КОЖНОЮ ПОДАЧЕЮ
Заправку почали.
Пане, усе гаразд?
Двадцять п'ять відсотків.
Друзі.
Ми скоро злітаємо.
Ми намагалися і досі намагаємося не завдавати вам шкоди.
Вам варто знати,
що ваш уряд відмовився від перемовин з нами.
П'ятдесят відсотків.
Сімдесят відсотків.
Піковий тиск.
Усе гаразд?
Що гаразд?
Вони не вміють заправляти.
Тиск надто високий. Бак може вибухнути.
Якщо це твій черговий вибрик, він стане останнім.
Бак майже повний.
Зараз, пане.
- Ні! - Що це ви зробили?
Біжи!
Якого дідька ви накоїли? Що ви зробили?
Це капітан зробив?
Ні, пане.
Паскудо!
Якщо я дізнаюся, що ти зі своїм екіпажем знову змовився,
я вас викину.
Сам знаєш, що з вами зроблять.
Забирайтеся! Марш!
Геть звідси!
Пробачте мені, пане.
Пане Нанґія, мені дуже шкода.
Пробачте, пане.
Гляньте. Наші приїхали домовлятися.
Немає потреби розбивати літак.
Це літак ООН,
його відрядив ваш уряд.
Вони відрядили пресу, щоб стежити за нами.
Чому їх сюди пустили?
Не фотографуйте! Не підходьте до нас.
Чому рішення не прийняли?
Делегація ООН дісталася Кандагару.
Я маю надію…
Ми маємо надію, що вони почнуть змістовну розмову.
Ми поговорили з обома сторонами.
З індійським урядом і з…
…терористами.
Викрадачами.
На нашому ґрунті не буде кровопролиття.
Жодної неісламської дії.
Наші рідні застрягли на борту! Пропустіть нас.
ІНФОРМАЦІЙНЕ БЮРО УРЯД ІНДІЇ
Гаразд, впустіть їх.
Заходьте.
Міністр зовнішніх відносин Талібану офіційно оголосив,
що вони штурмуватимуть літак, якщо почують крики,
якийсь шум чи стрілянину зсередини.
На тому літаку мій єдиний син.
Зберігайте спокій, пані.
Уряд і опозиція спільно працюють над цим питанням.
Ви зовсім нічого не робите!
Ми рухаємося і тицяємося носом у темряві.
Виголошуються пишномовні заяви щодо величі…
Але факт у тому, що це, без сумніву, недолік безпеки.
- Зробіть щось. - Вона лікарка.
Погляньте на неї. Вона лікарка, я хірург.
Ми - хребет цієї країни, середній клас.
Коли середній клас повстане, буде Французька революція.
Хоча в інциденті з IC 814 відчутний слід Пакистану,
немає достеменної інформації щодо викрадачів,
хоча минуло вже три дні.
Сім'ї пасажирів улаштовують протести у різних регіонах.
Тиск на уряд посилюється.
Усі сподіваються, що рішення буде прийнято якнайшвидше.
Спершу я хочу подякувати за те, що ви сьогодні прийшли.
Як міністр зовнішніх справ уряду Афганістану
хочу сьогодні сповістити пресу про те,
що в цій ситуації ми робимо все залежне від нас.
Наразі ми надаємо їм їжу, воду
й усе, що необхідно.
Але чому Кандагар?
Бо вони хотіли прилетіти сюди.
Як ви змогли так швидко приготувати стільки їжі?
Її подали за кілька годин після приземлення літака в Кандагарі.
Люди платять високу ціну за неефективну безпеку.
Когось мусять визнати винним - Непал чи Індію.
Не хочу казати нічого зайвого,
доки мої діти й сім'я не повернуться безпечно додому.
Ця нарада всіх партій триває надто довго.
Прийміть рішення. Рухайтеся. Ми вже схожі на мерзотників.
Пробачте, пане.
На нараді всіх партій було ухвалено рішення,
що ми підемо на перемовини з викрадачами.
Але вони не висловили ні пропозицій, ні вимог наразі.
МИНУЛО 3 ДНІ Й 12 ГОДИН, А ДОЛЯ ВИКРАДЕНОГО IC 814 ДОСІ НЕВІДОМА
- Це якось дуже бентежить. - Що?
Оці «3 дні й 12 годин» схожі на чортову часову бомбу.
А хіба це не так?
Люди будуть панікувати.
- А хіба не треба? - Панікувати?
- Питати. - Що?
«Чому ви не знали?» «Як ви над цим працюєте?»
- Вони роблять усе, що можуть. - Люди мають знати.
Що?
Що це все, на що вони здатні.
Наступного разу, коли люди летітимуть кудись,
вони мають знати, що якщо щось таке станеться, це триватиме тиждень.
І відповідно зберуть речі.
Тобі вирішувати щодо заголовку, Ша. Змінюй, якщо хочеш.
Але нам обом відомо, що саме цей заголовок
гідний завтрашнього випуску новин.
Пане.
Ми з паном Віджайбханом зібрали групу для перемовин,
яка говоритиме з викрадачами.
Буде з'ясовано їхні вимоги, тоді й вирішимо.
Отже, Ранджан Мішра
з ВДА. Ви очолюєте команду.
Ви полетите з ДРС та Абхіджітом Кумаром з МЗС.
І ще Мукул Мохан з РБ.
Хто вестиме перемовини?
Пан Ранджан - експерт з афгано-пакистанського питання.
Я готовий, пане.
Але, якщо дозволите, пане, Мохан - жорсткіший перемовник.
Добре, пане. Я вестиму перемовини.
Тим паче, що пан Мішра дав своє благословіння.
Авжеж. Ми всі там будемо.
Отже, із цим усе.
Вам ще щось потрібно?
Технічні спеціалісти для комунікацій. Я координуватиму.
Окрім лікарів, медсестер, їжі й медикаментів?
Пане, як на мене, з нами мають поїхати спецпризначенці.
Видамо їх за лікарів.
Мабуть, для цього вже надто пізно.
Крім того, Талібан цього не дозволить.
А якби дозволив?
Пане…
Пане Віджайбхане?
Хіба такі запитання ставлять солдату?
Двадцять, пане?
4-Й ДЕНЬ ВИКРАДЕННЯ 27 ГРУДНЯ 1999 РОКУ
Лікарю.
Я маю прохання.
У вас є телефон.
Ні, я не хочу телефонувати. Ви зателефонуйте.
Якщо хтось відповість,
тоді з моїм батьком усе добре.
Прошу, Лікарю.
Ми щойно дізналися, що літак ООН приземлився в Кандагарі.
Але викрадачі наполягають на розмові тільки з індійськими перемовниками.
Алло?
Що було в сумці, паскудо? Що там було?
Що ти залишив у літаку?
Червону сумку.
Що було в тій червоній сумці?
Що було в червоній сумці? Кажи!
Кажи, виродку!
Сімнадцять кілограмів.
Сімнадцять кілограмів чого?
Гексогену.
Сімнадцять кілограмів гексогену?
Мерзотник.
Хай живе Індія, пане Аґарвал.
Пане, вибачте, не знаю, чи лінія захищена, але в мене погана новина.
У червоній сумці на борту літака 17 кілограмів вибухівки.
Лікар сам це організував.
Наґпале.
Так, пане.
- Мішра приземлився? - Хвилинку, пане.
Набери його, коли сядуть.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька