LOS ANGELES-POLISEN ÄR LANDETS STÖRSTA POLISMYNDIGHET
OCH BISTÅR DET FOLKTÄTASTE COUNTYT I LANDET.
DE UTREDER DE MEST BRUTALA OCH KOMPLICERADE MORDEN.
DET HÄR ÄR DERAS BERÄTTELSER.
20 AUGUSTI 2001 KL. 18
Den 20 augusti får jag ett samtal från Bruce.
Han säger att hans fru, Jana, har varit försvunnen sen i morse.
Han undrade om jag visste var hon var.
Jag var en nära vän, nästan som en syster till Jana,
och jag sa: "Nej, jag har inte sett henne.
Jag har ingen aning om var hon kan vara."
Jag sa: "Bruce, finns det nåt jag kan göra för dig?"
Då började han gråta och sa:
"Du kan berätta var min fru är."
Los Angeles-polisen är de bästa av de bästa.
Några av de mest kända fallen prövas i Los Angeles.
Man måste engagera sig till 110 procent.
Det här är mord – det allvarligaste av brott.
Det handlar om passion
och pliktkänsla.
Sanningen skipar rättvisa.
Den 20 augusti 2001 ringde Bruce Koklich polisstationen i Lakewood
för att anmäla sin fru Jana försvunnen.
Bruce sa: "Vi har en mäklarfirma i norra Long Beach
och det var meningen att Jana skulle komma till kontoret.
Jag vet inte var hon är."
Bruce och Jana hade en mäklarfirma i Bixby Knolls.
Kontoret i Long Beach låg inte långt från hamnen
och inte långt från deras hem i Lakewood.
Dagen efter, tisdagen den 21 augusti, säger Bruce att Jana inte är hemma.
Hon har inte kommit tillbaka. Så nu börjar man undra var hon är.
Vad har hänt med henne?
Vi satt och vred våra händer och försökte förstå vad som kunde ha hänt.
Bruce var ett vrak. Han satt på soffan med huvudet i händerna
och grät som ett barn.
Han berättade så mycket han kunde. Bilen var borta.
Han försökte komma på saker som han kunde göra,
var han kunde börja leta,
han kunde hyra helikoptrar, han kunde anordna en skallgång.
Som utredare av försvinnanden vet jag att 99,9 procent
av de som försvinner dyker upp inom ett dygn.
Det finns ett antal saker som polisen undersöker
efter det första dygnet
när det är mer troligt att de har råkat ut för nåt
och inte bara stuckit iväg.
Kan de vara utsatta för brott?
Kan bilen ha blivit kapad? Kan det ha inträffat en olycka?
Vi kollade sjukhusen och efter trafikolyckor.
Så vi visste att det antagligen inte var nåt sånt.
Jag fick i uppdrag att åka till Koklichs bostad.
Så jag bestämde mig för att ringa in mordroteln
eftersom det kommer att ta mycket längre tid att utreda.
En av utredarna var Karen Shonka.
När jag var ung och funderade på vad jag ville jobba med
tänkte jag: "Jag vill bli polis så att jag får köra fort överallt."
Jag anställdes vid Los Angeles-polisen 1986.
Det var lite svårt att vara kvinna inom polisväsendet på 80-talet.
Jag kände att jag behövde visa mitt värde.
Jag gjorde mer än vad en manlig polis eller kriminalinspektör gjorde.
Jag ville bara jobba med mina fall
och se till att jag gjorde en strålande insats.
Karen jobbade häcken av sig.
Gud välsigne henne.
Hon lät inte nån stå i vägen för hennes drömmar.
Bruce och Jana hade ett hus i Lakewood, strax norr om Long Beach.
Det låg vid en golfbana.
Ett vackert hem.
När vi anlände till parets hem pratade vi med Bruce.
Bruce berättade att på måndagsmorgonen
så kysste han Jana hej då runt kl. 6.
De hade en mäklarfirma ihop.
Jana brukade oftast komma till kontoret vid kl. 9 eller 9.30.
När klockan var tio, eller halv elva sa Bruce:
"Jag frågade de andra mäklarna:
'Var är min fru?' De sa: 'Hon är inte här än.'"
Bruce och Jana har en affärspartner, Chris Botosan, som var på kontoret.
Chris bestämde sig för att följa med Bruce hem
för att se om Jana var där.
Hennes bil är borta. Hennes väska är borta. Mobilen är borta.
Huset var till och med larmat.
Så han blev misstänksam. "Var kan hon vara?"
Det här är en vuxen som saknas. Man måste titta på allt.
Hon kanske har rymt. Det kanske var en otrohetsaffär.
Man måste undersöka allt det där.
Hur mådde hon mentalt? Tar hon nån medicin?
Sånt kan säga oss var hon är.
Här är det nåt som inte verkar stå rätt till.
Bruce berättade att på fredagskvällen
hade Jana gått på en konsert med sin vän Nini.
Jana hade antagligen kommit hem efter midnatt.
Bruce sa att han och Jana ville ha en lugn och skön helg, bara de två.
På måndagen sa Bruce att hans fru var försvunnen.
Ingen har kunnat fastställa vad som har hänt henne.
Det är så olikt henne.
Det är som om hon har försvunnit från jordens yta.
Bruce gav oss tillstånd att genomsöka hemmet
och leta efter ledtrådar.
Vi gick igenom soptunnorna. Vi gick igenom allt i det där huset
för att ta reda på vad som hade hänt Jana.
Jag minns att jag kollade deras telefonsvarare.
Jag skrev ner numren på nummerpresentatören.
Bruce sa att de inte ville svara i telefon under helgen,
för Jana var fortfarande rädd för en okänd mansröst
som lämnade meddelanden på deras telefonsvarare.
Bruce frågade: "Kan ni lyssna på det här? Det låter som ett hot."
Det var riktat till Jana.
Det var en mansröst och den sa: "Du känner mig. Du måste ringa mig."
Bruce sa att både han och Jana tyckte att det var skrämmande.
De kände inte igen rösten.
De flesta av våra bekanta har lyssnat på det,
och ingen vet vem det är.
Vi frågade också: "Vem vill henne illa? Hade hon fiender?"
Bruce sa: "På grund av Janas far
kan nån ha kidnappat Jana."
Jana hette Jana Carpenter-Koklich. Hennes far var senator,
en mycket framstående politiker i Kalifornien.
Janas far, senator Carpenter, var väldigt populär bland folk.
Men han blev inblandad i brottslig verksamhet
senare i sin politiska karriär.
Han blev åtalad och fick till och med fängelse.
Två år innan Janas försvinnande släpptes han.
Det blev mycket uppmärksammat i media –
det här måste ha nåt med hennes försvinnande att göra.
Kunde det vara nån slags hämnd
för allt det han hade gjort under sin politiska karriär?
Den här okända mansrösten som lämnade meddelanden
kunde vara kidnapparen.
Bruce berättade att de hade återtagit fastigheter
i gängområden i LA County.
Jana kan ha åkt dit och blivit kidnappad där.
Ibland var det Janas jobb att inkassera hyrorna.
Så hon bar vapen.
Hon var rädd
att nån skulle försöka råna henne när hon hämtade pengarna.
Det adderar ytterligare ett lager till utredningen.
Om folk inte vill använda ett vapen
kan nån lätt ta det ifrån dem och använda det emot dem.
Hon har varit försvunnen i en dag. Det är olikt henne.
Hon är punktlig och professionell.
Jag älskar henne djupt och hoppas att hon återvänder snarast.
Bruce var väldigt tillmötesgående. Han ville ge oss informationen vi behövde.
Bruce sa att de hade varit gifta i 11 år och de hade ett kärleksfullt äktenskap.
Bruce och Jana hade liknande mål i livet
och började bygga upp ett fastighetsföretag tillsammans
som var väldigt framgångsrikt.
De jobbade mycket, men de njöt av livet. Jag märkte att hon älskade honom.
Bruce och Jana
tillbringade mycket tid tillsammans, nästan all tid.
De fattade aldrig beslut utan att rådfråga varandra.
De pratade alltid om vart de var på väg och hur de skulle ta sig dit.
Vi satt uppe sent igår kväll och försökte hitta ett motiv.
JANAS FAR
Varför skulle nån göra det här?
Klockan tickar definitivt.
Jana kan ha blivit bortförd och vi har redan förlorat tid.
Hon kan vara i nöd.
Så vi vill att media publicerar bilder på henne,
bilder på hennes bil, registreringsskylten...
Vi behöver allmänhetens hjälp för att hitta Jana Koklich.
Vi tänker att om vi hittar bilen, så hittar vi Jana.
22 AUGUSTI 2001 JANA FÖRSVUNNEN I 2 DAGAR
Vi förväntade oss att det skulle komma krav på en lösensumma
eller nåt tecken på att hon levde, och vi fortsatte att hoppas på det.
Tiden går.
Jana kommer inte hem. Jana ringer inte.
Ingenting.
Polisen förhör folk.
Det blev inget av den politiska teorin med Janas far.
Det utreddes och avskrevs.
Men ett namn som dök upp när vi förhörde Bruce Koklich
var Chris Botosan.
Bruce sa att han kom hem med Chris när han letade efter Jana.
Chris var Jana och Bruces affärspartner i ett mjukvaruföretag som de just startat.
Jag tror att det uppstod en situation där det hände nåt mellan honom och Jana.
Bruce sa aldrig nåt till mig om saken,
men det var uppenbart de gångerna jag såg de tre tillsammans
att Jana inte var så förtjust i den här killen.
Hon gillade inte honom.
Chris, som är Bruce och Janas partner, skulle tjäna på Janas försvinnande.
Om Jana försvinner från det här företaget får Chris en större bit av kakan.
Polisen sa att Chris kanske var inblandad. Sen hörde vi att han hade lämnat stan.
Så det gjorde genast att polisen blev misstänksamma.
Vi lyckades hitta Chris Botosan och bekräfta hans alibi för den helgen.
Han hade umgåtts med en flickvän.
Chris Botosan avskrevs till slut som misstänkt.
Vi pratade med Janas vän Nini.
Hon sa att Jana verkade glad på fredagskvällen,
att Jana inte ville vara uppe sent.
Hon drack bara ett halvt glas vin på Eric Clapton-konserten.
Hon behövde gå upp tidigt nästa dag
för att träffa sin personliga tränare Dean.
JANAS TRÄNARE
Dean sa att han hade tränat henne privat de senaste fyra, fem åren.
Hon missade aldrig ett pass och var aldrig sen.
Varje lördagsmorgon, vid sjutiden, joggade de nere vid stranden.
Polisen undrade: "Kan de ha haft ett förhållande?"
Hon börjar verkligen förändra sitt yttre.
Hon hade fixat tänderna.
Hon hade gått ner i vikt.
Jana delade ett av sina pass med den personliga tränaren
med en tjejkompis, Connie.
Connie sa att det inte fanns nån sexuell attraktion
eller nåt sånt mellan Dean och Jana.
Allt var väldigt professionellt.
Jana var bara väldigt besatt av sin träning.
Vi bekräftade hans historia och kollade hans alibi,
och han avskrevs som misstänkt.
Det var inget som pågick mellan Dean och Jana.
Jag kände Jana väl och det var otänkbart att hon hade stuckit iväg med nån älskare.
Det var inte möjligt att hon hade gjort det här själv.
Det var definitivt nåt som hade hänt henne.
Dean berättade att Jana hade missat sitt pass
på lördagen vid klockan sju på morgonen.
Han ringde hemtelefonen – inget svar. Han ringde hennes mobil – inget svar.
Han blev förvånad när hon inte dök upp.
Hon hade även bokat en tid för massage på lördagen kl. 14 med Nini.
Nini sa: "Jana dök inte upp."
Även under helgen försökte hon kontakta henne,
men utan svar.
Nini ringde Bruces telefonsvarare.
Det var aldrig nån som svarade, varken Jana eller Bruce.
Det var definitivt ett varningstecken.
Jag frågade Bruce:
"Varför skulle Jana inte svara på de samtalen?"
Han sa bara: "Vi ville bara ta det lugnt den helgen."
De jobbar som fastighetsmäklare.
Jag tyckte att det var väldigt konstigt att de inte svarade i telefon.
25 AUGUSTI 2001 JANA FÖRSVUNNEN I 5 DAGAR
När man utreder såna här fall vill man ha så mycket information som möjligt.
Hushållerskor kan säga en mycket.
De ser vad som pågår. De är husets tysta ögon.
Jag pratade med hushållerskan. Hon hette Consuelo.
Hon sa att hennes rutin var att på tisdagar
bytte hon sängkläder i det stora sovrummet.
Hon sa att när hon bäddade sängen veckan innan
så var det vita och svarta sängkläder med kursiv text.
Det var text på sängkläderna.
"Lycka", "kärlek" – fina budskap.
Men tisdagen den 21
är det inte samma lakan i sängen längre.
14 AUGUSTI CONSUELO BYTER LAKAN
20 AUGUSTI BRUCE ANMÄLER JANA FÖRSVUNNEN
21 AUGUSTI ANDRA LAKAN I SÄNGEN
Lakanen som hon hade bäddat med föregående tisdag var borta.
Nu låg det bara ett stort överlakan på sängen,
och sängen var en mindre dubbelsäng.
Under de nio år jag jobbade för Koklichs så bytte de aldrig lakan.
Det är jag som gör det varje tisdag. De gör aldrig det.
Hon tillade att lakanen inte fanns nånstans i huset.
Inte i tvättmaskinen, inte i nåt av de andra rummen.
Så det bekymrade henne.
Hon påpekade också att en handduk saknades i badrummet.
En av kuddarna saknades.
Det här var ovanligt.
Det fanns en teori om att Jana kidnappades från sin säng
av den anonyme mannen som ringde Jana i hemmet.
Men Bruce sa att det inte fanns några tecken på inbrott.
Alla dörrar var låsta. Larmet var aktiverat.
Allt såg bra ut i hemmet.
Det måste vara nån som känner Jana, eller kände till henne,
för de måste känna till hennes rutiner och att Bruce inte var där.
27 AUGUSTI 2001 JANA FÖRSVUNNEN I 7 DAGAR
Vi hade ingenting att gå på.
Men den 27 augusti
fick vi in ett samtal om att Janas bil hade hittats
vid California Street i Signal Hill.
Det här är ett oerhört stort fynd för fallet.
Vid första anblicken av Janas Pathfinder
kunde vi inte se hennes väska, vapen eller mobiltelefon.
Men vi kontrollerade bagageutrymmet
och där hittade vi en fjäder.
Fjädern i bagageutrymmet
var väldigt viktig eftersom kudden saknades i sängen.
Sen hittade vi nåt som verkade vara en stor blodfläck.
När det gäller en saknad person
och man hittar en stor mängd blod nånstans,
det är då man har gått över en viss gräns och tänker: "Okej, det här är inte bra."
Hon är en väldigt rar, vänlig flicka.
Ingen hade nån anledning att göra det här.
Det är osannolikt att de hittar henne vid liv,
men jag är beredd på vad som än händer. Jag måste få ett avslut.
Nu måste man ladda om.
Var är hon? Var är hennes kropp? Vi måste hitta henne.
31 AUGUSTI 2001 JANA FÖRSVUNNEN I 11 DAGAR
En skallgångskedja på 140 personer skickades ut
för att genomsöka oljefälten.
Om ni hittar nåt måste ni backa tillbaka och inte röra nåt.
Janas bil hittades precis intill Signal Hills oljekällor.
I hela det området finns det massor av gigantiska, stora, djupa hål
som grävdes när man letade efter olja.
Vi var där ute ett bra tag och vi hittade ingenting.
Det var en besvikelse, för vi ville ge familjen ett avslut.
Nu måste vi börja om från noll.
Vi hade fortfarande ingen kropp, och vi är mordutredare.
När man inte har nån kropp är det svårt att bevisa brott i Kalifornien.
5 SEPTEMBER 2001 JANA FÖRSVUNNEN I 16 DAGAR
Vi lyckades säkra ännu en husrannsakningsorder
och utförde en luminolundersökning.
Man hittade en bloddroppe i det stora sovrummet
på mattan nära sängen.
Vi fick dna-prover för Jana från hennes hårborste.
De många blodfläckarna som hittades i sovrummet
och blodet som fanns i bilen stämde överens med Janas dna.
Bevisen sammanställs fortfarande,
men med den mängden blod i hennes bil
skulle vem som helst tro att hon hade blivit mördad
och att hennes kropp låg där vid nåt tillfälle.
Det här kan nog klassificeras som ett mord och inte ett försvinnande.
Vid det här laget i vår utredning var hennes man, Bruce,
den enda som haft tillgång till henne.
Bruce var den sista som såg henne vid liv och har inget annat alibi
än att de var ensamma över helgen.
Nu börjar vi fokusera på Bruce, hennes man.
Från polisens perspektiv
hävdar Bruce att Jana var vid liv och tillsammans med honom hela helgen.
Lördag, söndag och måndag morgon.
Sen pratade de med Bruce och sa: "Vill du göra ett lögndetektortest?
Vi vill bara bekräfta din historia."
Och Bruce sa: "Det går bra."
Han frågade utredarna om han fick titta på frågorna först.
Det är inte vår policy att tillhandahålla de frågorna.
Han har fått mycket råd av vänner
som arbetar med juridik och till och med inom polisen,
och har hört alla möjliga skräckhistorier om hur de använder knepiga frågor.
Han hade en advokat som rådde honom: "Nej, du borde inte göra testet."
Bruce ville desperat göra nåt.
Han kunde inte bara sitta där och inte göra nåt.
Jag gör allt för att få tillbaka min fru.
Jag vet att han ringde tv-kanalerna och vädjade.
Jag heter Bruce Koklich, och jag letar efter min fru sen 11 år,
och jag erbjuder en belöning på 100 000 dollar.
Belöningen på 100 000 dollar kvarstår. Jag vill ha tillbaka min fru.
Jag gör vad som helst för att få henne tillbaka.
Bruce hade kommit ut och gav intervjuer.
Efter hand var det många damer
som såg de intervjuerna och kontaktade polisen.
De antydde att Bruce kontaktade dem om att gå ut på dejter.
Det fanns en kvinna på banken.
Bruce kom fram och sa: "Skulle du vilja äta middag med mig?"
Hon tänkte inte mer på det förrän hon såg tv-intervjun
om hans försvunna fru.
Det var en annan dam som jobbade som förmedlare.
Hon ville inte veta av det.
Sen var det en av grannarna. Det satt en lapp på hennes vindruta.
Det stod: "Från Bruce Koklich. Skulle ditt barnbarn vilja gå ut med mig?"
Hon tänkte: "Vad konstigt.
Varför skulle han lämna en lapp om att träffa mitt barnbarn?"
Precis före och efter Janas försvinnande bjuder han ut alla dessa kvinnor,
och alla nobbade honom för att han var obehaglig.
Bruce var intresserad av att träffa andra kvinnor
medan han ger intervjuer om hur mycket han saknar sin fru.
Han skulle göra vad som helst för att ha henne tillbaka.
Vad är det som pågår?
Det här är inte en sörjande make.
Det är misstänkt.
Det börjar bli lite mer oroväckande.
När utredarna gräver djupare i fallet får de veta av vänner och släktingar
att Jana var missnöjd med livet.
Jana berättade att de skulle adoptera.
Hon ville så gärna ha en familj.
De hade redan fyllt i pappren, och vi var så exalterade båda två.
En dag kommer hon på middag.
Ungefär en månad innan hon försvinner.
Jag frågade nåt om: "Hur går det med adoptionen?"
Och hon sa: "Det blir ingen adoption."
Nu undrar jag om det kanske var nåt annat med henne och Bruce.
Jag kunde bara inte se Bruce adoptera ett barn,
för det skulle definitivt göra att Jana inte kunde jobba
om hon blev mamma.
Var Jana trött på att Bruce dominerade och alltid sa åt henne:
"Vi måste tjäna mer pengar, jobba hårdare"?
Kontroll var viktigt för Bruce. Han var tvungen att kontrollera affärerna.
Han kontrollerade personliga relationer.
Det var sån han var.
Vi fick veta att Bruce Koklich har ett långt förflutet av
att bjuda ut kvinnor, att vara oförskämd mot kvinnor,
att tafsa och göra vissa saker.
Det är ett problem i ett äktenskap.
Han var en kvinnotjusare medan han var gift.
Jana kände till en del.
Vi vet inte exakt vad Jana tänkte,
men vi vet att hon försökte förbättra sig själv
och bli mer självständig så att hon kunde gå ut på egen hand om hon ville.
Hon sökte ett nytt liv – nåt annorlunda.
Jag tror att hon kan ha hotat honom med skilsmässa.
Om Jana sa: "Det är slut. Du vill inte samma saker som jag."
Då hade nog inte Bruce tagit det så bra.
Han var väldigt ambitiös och väldigt penga- och måldriven.
Om de skiljer sig måste han dela på allt.
Jag tror ärligt talat att han dödade henne på grund av pengar.
Han ville inte skiljas från dem.
Vi får veta att både Bruce och Jana hade en miljon dollar i livförsäkringar.
Hon har troligen dödats för ekonomisk vinning.
Vid den tidpunkten kunde vi prata med ett par grannar som sa
att tidigt lördag morgon hörde de vad som lät som ett gräl
mellan en man och en kvinna.
Den andra beskrev ljudet som att nån flyttade tunga möbler.
Bilden börjar bara klarna allt mer ju längre tiden går.
OKTOBER 2001 JANA FÖRSVUNNEN I 2 MÅNADER
Ett samtal kom in från ett vittne som såg vad de trodde var en vit Pathfinder
parkerad framför ett hus på California Street i Signal Hill.
De var inte säkra på om det var Janas bil.
En person sa att de hade sett den stå där söndagen innan hon anmäldes saknad.
De tittade, och det var en vit person iklädd vit skjorta.
Han sitter bara där i gränden. De tyckte att det verkade skumt.
Polisen undrade: "Kunde det vara Bruce?"
Vi satte ihop tre fotoidentifikationer, eller mappar med förbrytarbilder.
I en av dem fanns Bruce, i en fanns Dean, den personliga tränaren,
och i en fanns affärspartnern, Chris Botosan.
Vittnet tittade på de tre olika mapparna
och valde den där Bruce identifierades som personen i bilen.
Det kopplade Bruce till det området på en söndag
när han sa att han och hans fru varit hemma.
Bruce ville att nån annan skulle få skulden för fruns försvinnande.
Det verkade som att han körde dit hennes bil,
parkerade den i ett fattigt område
med nycklarna i tändningen och fönstren nerhissade...
...och hoppades på att nån skulle ta den,
så att det såg ut som att nån annan hade kidnappat Jana eller stulit bilen.
Signal Hill ligger norr om Long Beach.
Paret Koklich ägde några lägenhetskomplex i området.
Vi fick en del information från boende i Signal Hill
som sa att de sett några ungar ta sig in i Janas bil
och köra runt den i området och parkera den i ett garage.
Det blev uppenbart, inte bara för oss, utan för familjen och Janas vänner
som började tvivla på Bruce.
Jag litade på Bruce
och hade ingen anledning att inte tro på det han hade sagt hittills.
Nu var jag tvungen att titta på allt och tänka:
"Litade jag på fel person?
Finns det mer som pågår som Bruce inte har berättat om?
Finns det en annan sida hos honom som jag inte visste fanns,
som jag inte trodde var möjlig?"
Vi satte ihop en tidslinje för 18 och 19 augusti.
Enligt Bruce kommer Jana hem från konserten vid halv tolv-tiden.
Tidigt på lördagsmorgonen hörde grannarna på andra sidan gatan
ett gräl mellan en man och en kvinna.
När poliserna ställde fler frågor till Bruce
om var de hade varit hela helgen
hade Bruce sagt:
"På lördagen läste vi böcker och tittade på tv.
Sen på söndagen gick vi omkring och pratade med folk i området."
När polisen pratade med grannarna sa de: "Vi såg dem aldrig."
Men Bruce insisterade:
"Minns du att jag pratade med dig i söndags?"
Och de sa: "Nej, det gjorde vi inte."
Vi kunde inte bekräfta nåt som Bruce sa.
Han mindes inte vad de hade på sig.
Bruce Koklich sådde ett frö
att det var nån där ute som ville Jana illa.
Han dirigerade utredningen ända från början.
Han trodde att det var en bilkapning, en kidnappning,
eller att det var den där personen på telefonsvararen.
Allt det där behövde kollas upp, och det gjorde man,
men allt avskrevs.
Bruce hade ett motiv. Bruce är den enda.
Bruce hade mycket att vinna på Janas död:
den potentiella livförsäkringen på en miljon dollar, alla fastigheter,
och det vackra huset som de hade bredvid golfbanan.
Om han kunde undvika skilsmässa skulle han få allt.
Anser polisen dig vara misstänkt?
Inte vad jag vet. Jag gör allt för att få tillbaka min fru.
Bruce visade inga tecken på sorg.
Hans fru är försvunnen, och han går ut och försöker träffa kvinnor
och inleda sexuella relationer.
Det verkade som att Bruce ville vara singel.
Bruce ville vara mäklarmogulen, killen med pengarna och fastigheterna,
och Jana var i vägen.
Så han gjorde upp en plan för att göra sig av med och mörda sin fru.
Jag tror att Bruce dödade sin fru tidigt på lördagsmorgonen.
Bruce lindar in hennes kropp i lakanen, örngottet eller handduken,
och flyttar hennes kropp till bakluckan på bilen
som stod i garaget då.
Mängden blod som fanns i bakluckan på bilen
kan komma från nedbrytningen.
En kropp börjar läcka vätskor när den bryts ner.
Så jag undrar:
"Kan han ha haft henne i garaget lördag och söndag?"
PARETS HEM
Sen flyttar han kroppen
och dumpar den nånstans mellan deras hem och Signal Hill,
för på söndagskvällen observeras bilen i Signal Hill
med honom i förarsätet.
JANAS BIL HITTAS
Sen går han de sex kilometerna hem till Lakewood.
KOKLICHS BOSTAD
Hela teamet gjorde ett bra jobb med att utesluta alla andra möjligheter.
Alla spår leder till Bruce Koklich.
När man lägger samman alla de här signifikanta, belastande sakerna
var det tillräckligt med bevis för att utfärda en häktningsorder.
MAN ANHÅLLEN FÖR MORDET PÅ FÖRSVUNNEN HUSTRU
30 JANUARI 2002 JANA FÖRSVUNNEN I 4 MÅNADER
När vi fick veta att Bruce hade gripits
föll alla pusselbitarna äntligen på plats för mig och min fru
och det var bedrövande att behöva tänka att Bruce hade nåt med det att göra.
Det finns många indicier som tyder på att Bruce inte är oskyldig.
Jag tänkte: "Toppen.
Han får sitta häktad tills det blir rättegång.
Men så fel jag hade.
Han släpptes mot en miljon dollar i borgen.
Jag älskar min fru. Jag hoppas att hon hittas.
Och jag är helt och hållet oskyldig.
18 FEBRUARI 2003 RÄTTEGÅNGEN INLEDS
Efter många månader, nästan ett år, blev det en rättegång.
För att få en fällande dom måste vi bevisa
att han orsakade hennes försvinnande genom att döda henne.
Men problemet är att vårt bästa bevis, det vill säga en död kropp, saknas.
Sökandet efter kroppen pågår fortfarande.
Det här var en ögonöppnare för oss alla för ingen hade haft nåt fall utan kropp.
Det var inte så många såna som ledde till fällande domar.
Vi var fast med indiciebevisning.
Det är ett jättejobb för åklagaren
att övertyga alla 12 jurymedlemmar om att det är bortom rimligt tvivel.
Faran med ett fall utan kropp är att det alltid råder tvivel.
Jana hade en livförsäkring på en miljon dollar.
Bruce kunde få ut livförsäkringen.
Åklagaren behövde bevisa att det fanns ett ekonomiskt motiv.
Åklagarsidan hade många bra vittnen
som ville komma och vittna för Janas räkning.
Det var mitt ansvar att göra det.
Hon var en sån rar kvinna. Hon förtjänar inte det här.
Och när jag såg Bruce var han inte det minsta nervös.
Bruce ville vittna, vilket var en överraskning.
När den tilltalade ställer sig i vittnesbåset
gör de ofta mer skada än nytta för sin sak.
Men försvaret hade starka argument.
Det finns absolut inget motiv...
FÖRSVARSADVOKAT
...på ett personligt plan, eller ekonomiskt, som har föreslagits.
Bruce Koklich vittnade om att paret hade ett bra förhållande.
Hans advokater visade foton av parets semestrar.
De visade också juryn födelsedags- och bröllopsdagskort
som paret hade utbytt under äktenskapet.
Han målade upp en annan bild av vad som pågick.
Frågan var: "Skulle en jury köpa det?"
Som polis känner man alltid:
"Jag har målat upp en bild. De kommer att döma den.
Allt som krävs är att en person inte gillar den."
Då är det kört.
När alla bevis hade presenterats läste domaren instruktionerna för juryn
och de lämnade salen för att överlägga.
Det går en dag utan att nåt händer. Ännu en dag... Det bara fortsatte.
När det går mer än en dag eller två börjar jag bli orolig.
I det här målet överlade juryn i sex dagar.
Det var sju som fann honom skyldig och fem fann honom oskyldig.
De kunde inte nå en enhällig dom.
Domaren ogiltigförklarade rättegången då juryn var oenig.
Det är svårt att ta in.
Särskilt med tanke på att det var sju som trodde på det vi presenterade.
Jag kunde inte fatta att Bruce kom undan.
Han dödade Jana och han får gå.
Distriktsåklagaren var tvungen att titta på det.
Det beslutades att vi kunde göra om det, men vi behöver en annan approach.
OKTOBER 2003 8 MÅNADER SENARE
Jag blev ombedd att komma in och göra vad som kallas en "visuell rättegång"
där vi skulle presentera all indiciebevisning i ett bildspel.
Vi hade diagram.
FÖREMÅL SOM SAKNADES:
Vi ska inte betona att Jana dödades för livförsäkringen.
Vi skulle koncentrera oss på tidslinjen.
Lakanen, uppställningen av bilen...
Allt det där pekade på att Bruce var skyldig.
MAKENS ANDRA RÄTTEGÅNG FÖR MORDÅTAL GÅR TILL JURY
I slutet av rättegången när juryn gick in för att överlägga
kändes det bra.
Juryn var bara borta i några timmar. Det var mindre än en halv dag,
de ringde i klockan – vilket innebär att de hade en dom.
Juryn kom ut och juryns dom lästes upp.
Bruce Koklich befanns skyldig.
KOKLICH SKYLDIG TILL ATT HA DÖDAT FRUN
Jag minns att jag satt där och grät. Det var kulmen på allt.
Nu kan vi planera en minnesstund för Jana.
JANAS MOR
Jag önskar bara att vi kunde ha fått honom att berätta vad han hade gjort med henne.
Gärningsmannen har också en familj. Man känner besvikelse och skam.
Det fanns ingen anledning till att döda Jana.
Det jobbigaste är att inte veta var hennes kropp är
så att vi kan få ta ett sista farväl av henne.
JANAS STYVMOR
Bruce, du undanröjde din fru som älskade dig.
Du tog allt som Jana var och kunde ha blivit.
Du tog en dotter. Du tog en brorsdotter och en kusin.
Du tog hennes fars vilja att leva och det enda som gav honom tröst.
Du kommer att sitta fängslad
för den tid som lagen föreskriver, vilket är 15 år till livstid.
När domaren sa vad Bruce skulle få för straff,
vände han sig om, såg på mig och sa: "Oroa dig inte. Jag klarar mig."
Sen ledde de iväg honom i handfängsel.
Han är en egoistisk manipulatör
som trodde att han kunde charma sig ur det här på nåt sätt,
men det funkade inte.
Bruce kunde inte överlista ihärdiga mordutredare.
Det är mycket prestige när man arbetar med mord.
Man får ett fall, man jobbar med det – man släpper det inte.
Även om jag fortfarande pratar med Bruce
har jag ingen sympati för honom och hans situation,
men jag kan inte straffa honom mer än vad han redan blir.
Jag lider verkligen med Jana, och hennes mor och far
som inte vet vad som hände med henne. Det är sorgligt och gör mig förkrossad.
Jag saknar Jana varje dag.
Det gör fortfarande ont.
Hon var en underbar människa.
Ja, jag saknar henne väldigt mycket.
Förlåt.
Att lyckas få pusselbitarna på plats och att ta det till rätten
där det bedöms av 12 personer
och att de når ett enhälligt beslut
när de har sett vad jag och mitt team har sammanställt...
Det är så givande att kunna göra det.
Nu när jag reflekterar över det när jag inte längre är mordutredare...
Jag har bara varit pensionerad i 32 dagar nu, så det är...
Jag försöker fortfarande förstå det efter 42 år.
Det var deppigt att lämna mordroteln. Det är som att lämna sin familj.
Jag saknar spänningen och utmaningen i att lösa ett fall.
Så jag tänkte över det i ett år och var tvungen att komma tillbaka.
Jag klarade inte av att gå i pension. Jag grät.
Det gjorde jag.
Jag var bara så splittrad över att sluta. Det kändes inte rätt.
Karen Shonka gick i pension, men bestämde sig för att jobba igen.
Hon är en arbetsnarkoman. Den tokan återvände.
Det är en väldigt liten andel människor som kommer till mordroteln
och stannar där i över ett årtionde. Det krävs en speciell sorts person
för att se och hantera det trauma som vi gör.
Det finns inget jobb som vårt,
inte ens inom polisen, där man jobbar med mord.
Det är där man blir en familj.
Kom ihåg att i det rummet finns det olika ideologier.
Det finns olika religioner, olika raser, olika politiska partier, om man så vill,
men man enas...
MORDUTREDARE
...för jobbet.
Man var en liten del av nåt mycket större.
Det är ett enormt ansvar som vilar på ens axlar.
Men det är rätt häftigt, va? Man dyker upp och är den som bestämmer.
Om det är nåt jag saknar så är det kollegorna och hur kul vi hade.
Det fanns en tid för allvar och en tid för lek.
Man kommer alltid att vara en polis och mordutredare.
Om jag var tvungen att göra om det, och jag var 25 eller 30 igen
och visste att det här var vad som väntade mig,
skulle jag inte ändra på nåt.
Jag skulle inte ändra nåt. Det var det bästa jag varit med om.
Undertexter: Pauline Mengel