SHERIFFKONTORET I LOS ANGELES
ER DET STØRSTE I LANDET, I NASJONENS MEST FOLKERIKE FYLKE.
DE ETTERFORSKER DE MEST BRUTALE OG KOMPLISERTE DRAPENE.
DETTE ER DERES HISTORIER.
20. AUGUST 2001 18.00
Den 20. august ringer Bruce,
og han forteller at kona Jana har vært savnet siden den morgenen.
Visste jeg hvor hun var?
Jeg var Janas veldig nære venn, nesten som en søster,
og jeg sa jeg ikke hadde sett henne. Jeg ante ikke hvor hun var.
Jeg sa: "Er det noe jeg kan gjøre for deg?"
Og han begynte å hulke og sa:
"Du kan fortelle meg hvor kona mi er."
Sheriffkontoret i L.A. fylke er det beste av de beste.
Noen av de mest profilerte sakene behandles i L.A.
Du må være 110 % dedikert.
Dette er drap. Den mest alvorlige forbrytelsen.
Det koker ned til lidenskap og pliktfølelse.
Sannheten fører til rettferdighet.
DRAPSSAKER
Den 20. august 2001 ringte Bruce Koklich til sheriffstasjonen i Lakewood
for å rapportere en savnet person, kona Jana.
Bruce sa: "Vi har et eiendomsmeglerkontor i nordenden av Long Beach,
Jana skulle komme til kontoret, og jeg vet ikke hvor hun er."
Bruce og Jana hadde en eiendomsmeglervirksomhet i Bixby Knolls.
Kontoret i Long Beach var ikke langt fra havnen
og ikke langt fra boligen deres i Lakewood.
KONTORET HJEMMET
Neste dag, tirsdag 21. august, sa Bruce at Jana ikke var her.
Hun kom ikke tilbake.
Så man lurer på: "Hvor er hun? Hva har skjedd med henne?"
Vi satt og var nervøse og prøvde å finne ut hva som hadde skjedd.
Bruce var et vrak. Han satt i sofaen med hodet i hendene og gråt som en baby.
Han ga så mange detaljer han klarte. At bilen manglet,
og at han prøvde å finne ut hva han kunne gjøre,
hvor han kunne lete, bruke helikopter, bruke søketeam.
Som savnetetterforsker vet jeg
at 99,9 % dukker opp innen 24 timer.
Det er en rekke ting politiet undersøker etter de første 24 timene,
når det blir mer sannsynlig at noe annet enn rømning
kan ha skjedd dem. Kan de være ofre for en forbrytelse?
Kan det være kidnapping i bil? Kan det være en ulykke?
Vi sjekket sykehusene og sjekket trafikkulykker.
Så vi visste at det nok ikke var det.
Jeg fikk i oppgave å dra til hjemmet til Koklich-paret.
Jeg tilkalte et drapsteam,
for det ville ta lang tid å etterforske,
og en av etterforskerne var Karen Shonka.
Da jeg var ung og prøvde å finne ut hva jeg ville gjøre,
tenkte jeg: "Jeg vil bli politi så jeg kan kjøre for fort overalt."
Jeg ble ansatt av sheriffkontoret i 1986.
Å være kvinne i politiet på midten av 80-tallet var litt vanskelig.
Jeg følte at jeg måtte vise hva jeg kunne.
Jeg gjorde mer enn det en mannlig betjent eller etterforsker måtte gjøre.
Jeg ville jobbe med sakene mine
og være sikker på at jeg gjorde en fenomenal jobb.
Karen jobbet ræva av seg. Gud velsigne henne for det.
Ingen fikk hindre henne i å gjøre det hun drømte om.
Bruce og Jana hadde et hjem i Lakewood, like nord for Long Beach,
som lå på en golfbane.
Vakkert hjem.
Da vi kom til hjemmet til Koklich-paret, snakket vi med Bruce.
Bruce fortalte meg at på mandag morgen
ga han Jana et farvelkyss rundt klokken 6.00.
De var partnere i et eiendomsbyrå.
Jana kom som regel til kontoret klokken ni eller halv ti.
Klokken ti, kanskje halv elleve, sa Bruce:
"Jeg spurte de andre meglerne hvor kona mi var. De sa hun ikke hadde kommet."
De har en businesspartner, Chris Botosan, som var på kontoret,
og Chris ble med Bruce hjem til ham for å se om Jana var der.
Bilen hennes er borte. Vesken er borte. Mobilen er borte.
Selv boligalarmen var på.
Så han var mistenksom. "Hvor kan hun ha dratt?"
Dette er en savnet voksen. Du må se på alle muligheter.
Kanskje hun rømte. Kanskje hun hadde en affære.
Vi må etterforske alt det.
Hvordan er hennes mentale tilstand? Tar de medisiner?
Slike ting kan fortelle oss hvor hun er.
Her virker det som noe ikke stemmer, det virker mistenkelig.
Bruce fortalte at på fredag kveld
hadde Jana vært på konsert med vennen Nini.
Og at Jana nok kom hjem etter midnatt.
Bruce sa at han og Jana ville ha en avslappet helg, bare de to.
På mandag sa Bruce at kona var borte.
Og ingen har klart å fastslå hva som har skjedd med henne.
Det er helt ulikt henne.
MOREN TIL JANA
Det er som om hun forsvant fra jordens overflate.
Bruce ga oss tillatelse til å gjennomsøke huset
og se oss rundt etter spor. Vi gikk gjennom søppelbøtter.
Vi gikk gjennom alt i huset for å finne ut hva som skjedde med Jana.
Jeg husker at jeg gikk gjennom telefonsvareren hjemme hos dem.
Jeg skrev ned numre.
Bruce sa at de ikke ville ta noen telefoner i helgen,
for Jana var fortsatt bekymret for en ukjent mannsstemme
som la igjen beskjeder på svareren deres.
Bruce spurte: "Kan dere høre på dette opptaket?
Det høres ut som trusler."
Det var rettet mot Jana.
Det var en mannsstemme som sa: "Du kjenner meg. Du må ringe meg."
Bruce sa at både han og Jana syntes det var veldig urovekkende,
at de ikke gjenkjente stemmen.
De fleste av våre bekjente har hørt på det,
og ingen kan identifisere det.
Vi spurte: "Hvem ville skade henne? Hadde hun fiender?"
Bruce sa: "På grunn av Janas far kan noen ha kidnappet Jana."
Jana het Jana Carpenter-Koklich. Faren hennes var delstatssenator,
en fremstående politiker i California.
Janas far, delstatssenator Carpenter, var veldig populær i lokalsamfunnet.
Men han ble innblandet i kriminell aktivitet
senere i sin politiske karriere.
Og han ble tiltalt og havnet i fengsel.
To år før Jana forsvant, ble han løslatt.
Så det var mye oppmerksomhet i media
angående at det måtte ha med forsvinningen å gjøre.
Kan det være en slags hevn
for alle handlingene han hadde gjort gjennom sin politiske karriere?
Denne ukjente mannsstemmen som la igjen beskjeder,
kan være den mulige kidnapperen.
Bruce fortalte oss at de har eiendom som ble tatt tilbake
i gjengområder i L.A. fylke.
Jana kan ha dratt dit og blitt bortført der.
Det var tidvis Janas jobb å få inn leien.
Så hun hadde pistol.
Hun var redd for
at noen ville prøve å rane henne når hun prøvde å få inn pengene.
Det tilfører et nytt nivå til etterforskningen.
Ofte, om folk ikke vil bruke pistol,
kan den lett tas fra dem og brukes mot dem.
Hun har vært savnet i en dag. Ulikt henne.
MANNEN TIL JANA
Hun er en profesjonell kvinne som jeg elsker høyt
og håper å få tilbake så raskt som mulig.
Bruce var veldig imøtekommende. Han ville gi oss informasjonen vi trengte.
Bruce sa at de hadde vært gift i 11 år, og at de hadde et veldig kjærlig ekteskap.
Bruce og Jana hadde lignende mål i livet
og begynte å bygge et eiendomsmeglerfirma sammen.
Det var veldig vellykket.
De var bundet til forretningene sine, men de nøt livet.
Jeg så at hun elsket ham.
Bruce og Jana tilbrakte mye tid sammen, nesten all sin tid sammen.
De tok aldri avgjørelser uten å konsultere hverandre,
og de pratet alltid om hvor de skulle og hvordan de skulle komme dit.
Vi satt oppe i går og prøvde å finne ut av motivasjonen.
FAREN TIL JANA
Hvorfor skulle noen gjøre dette?
Klokken tikker virkelig.
Jana kan ha blitt bortført, og vi har allerede mistet tid.
Hun kan være i nød.
Vi vil at media skal få ut bildet hennes, bilde av bilen, nummerskiltet.
Vi trenger folkets hjelp for å finne Jana Koklich.
Vi tenker at om vi finner bilen, finner vi sannsynligvis Jana.
22. AUGUST 2001 JANA SAVNET: 2 DAGER
Vi forventet et brev om løsepenger eller noe som viste at hun levde,
og vi fortsatte å ha håp.
Tiden går.
Jana kommer ikke hjem. Jana ringer ikke.
Ingenting.
Og politiet avhører folk.
Det kom ikke noe ut av den politiske teorien med faren til Jana.
Den ble sjekket og klarert.
Men et navn som dukket opp mens vi avhørte Bruce Koklich,
var Chris Botosan.
Bruce sa han kom hjem med Chris mens han lette etter Jana.
Chris var forretningspartneren deres i et softwarefirma de holdt på å starte.
Jeg tror det skjedde noe mellom ham og Jana.
Bruce fortalte meg aldri noe om det,
men det ble tydelig de par gangene jeg så dem sammen
at Jana ikke likte denne fyren. Hun var ikke fornøyd med ham.
Chris, som partneren til Bruce og Jana, ville tjene på Janas forsvinning.
I denne bransjen,
hvis Jana blir eliminert, får Chris en større del av kaken.
Politiet sa Chris kanskje hadde noe med det å gjøre.
Vi hørte han hadde forlatt byen.
Så det ble plutselig et rødt flagg for sheriffkontoret.
Vi klarte å finne Chris Botosan og bekrefte et alibi for den helgen.
Han var sammen med kjæresten.
Chris Botosan ble til slutt ikke lenger mistenkt.
Vi snakket med Janas venn Nini.
Hun sa at Jana virket glad fredag kveld, at hun ikke ville være sent oppe.
Hun drakk bare et halvt glass vin på Eric Clapton-konserten,
for hun måtte tidlig opp
for en treningsavtale med Dean, PT-en hennes.
Dean fortalte at han hadde hatt personlige treningstimer med henne i fire-fem år.
Hun gikk aldri glipp av en avtale, og hun kom aldri for sent.
Hver lørdag morgen, rundt klokken syv, jogget de nede ved stranden.
Etterforskerne lurte på om de hadde et romantisk forhold.
Hun begynte å forandre på utseendet sitt.
Hun hadde fikset tennene.
Hun hadde gått ned i vekt.
Jana delte en av treningsdagene sine med en god venninne, Connie.
Og Connie sa at det ikke var noen seksuell spenning
eller noe slikt mellom Dean og Jana. Alt var veldig profesjonelt.
Jana var bare veldig besatt av treningen.
Vi bekreftet historien hans og sjekket alibiet hans,
og han var ikke lenger mistenkt.
Det var ingenting mellom Dean og Jana.
Jeg kjente Jana godt, og det var ingen mulighet for
at hun stakk av med en elsker.
Det var ikke mulig at dette var noe hun sto for selv.
Noe hadde definitivt skjedd henne.
Dean sa at Jana ikke kom til avtalen
på lørdag klokken syv om morgenen.
Han ringte fasttelefonen og mobilen, men fikk ikke svar.
Det var overraskende at hun ikke kom.
Hun hadde også avtalt en massasjetime på lørdag klokken to, med Nini.
Nini sa Jana ikke dukket opp.
Utover i helgen prøvde hun å kontakte henne,
men fikk ikke svar.
Nini ringte Bruces talepost.
Det kom aldri noe svar fra Jana eller Bruce.
Det var definitivt et rødt flagg.
Jeg spurte Bruce hvorfor Jana ikke svarte på telefonene.
Han sa vi ville unngå alt i helgen.
De er profesjonelle eiendomsmeglere,
og jeg syntes det var rart at de ikke svarte på telefoner.
25. AUGUST 2001 JANA SAVNET: 5 DAGER
Når man etterforsker slike saker, vil man ha all informasjon man kan få.
Hushjelper kan ha mye informasjon.
De ser hva som foregår. De er de stille øynene i et hus.
Jeg snakket med hushjelpen. Hun het Consuelo.
Hun sa rutinen var at hver tirsdag
byttet hun sengetøyet på hovedsoverommet.
Hun sa at da hun redde opp uken før,
var det et hvitt og svart laken med kursivskrift på.
Det var beskjeder på lakenet.
"Lykke", "kjærlighet", vakre beskjeder.
Men på tirsdag den 21.,
da jeg så sengen, var det ikke samme laken.
TIRSDAG 14. AUGUST CONSUELO SKIFTER LAKEN
MANDAG 20. AUGUST JANA RAPPORTERT SAVNET
TIRSDAG 21. AUGUST ANNET LAKEN PÅ SENGEN
Lakenet hun hadde lagt på forrige tirsdag, var borte.
Nå var det bare et laken i full størrelse på sengen,
og sengen er queensize.
Jeg jobbet for dem i ni år, og de skiftet aldri laken.
Det er jeg som gjør det hver tirsdag. De gjør det aldri.
Og hun la til at lakenet ikke var i huset.
Ikke i vaskemaskinen, ikke i de andre rommene,
så det bekymret henne veldig.
Hun påpekte også at et håndkle manglet på badet.
En av putene var også borte.
Det var veldig uvanlig.
Det var en teori om at Jana ble bortført fra sengen
av den anonyme mannen som ringte Jana hjemme.
Men Bruce sa at det ikke var tegn til innbrudd.
Alle dørene var låst. Alarmen var aktivert.
Alt så trygt ut i hjemmet.
Det må være noen som kjente eller kjente til Jana,
for de måtte kjenne bevegelsene hennes og det at Bruce hadde dratt.
27. AUGUST 2001 JANA SAVNET: 7 DAGER
Vi hadde ingen spor i forsvinningssaken.
Og så, den 27. august,
fikk vi en telefon om at Janas 1996 Pathfinder var funnet
ved California Street i Signal Hill, og det er viktig informasjon i denne saken.
Første gang vi så på Janas Pathfinder,
fant vi verken vesken, pistolen eller mobilen hennes der.
Men vi sjekket lasterommet i Pathfinderen, og vi så en fjær.
Fjæren i lasterommet
var veldig viktig, fordi puten manglet i sengen.
Og så fant vi noe som så ut til å være en stor blodflekk.
Når man jobber med en savnetsak og finner en betydelig mengde blod,
forstår man at det ikke er bra.
Hun er en veldig søt, vennlig jente.
Ingen grunn til å gjøre dette.
Det er en liten sjanse for at de finner henne i live,
men jeg er forberedt uansett. Jeg må få en avslutning.
Nå går du inn i letemodus.
Hvor er hun? Hvor er liket? Vi må finne henne.
31. AUGUST 2001 JANA SAVNET: 11 DAGER
Et søketeam på rundt 140 personer ble dannet
for å lete i oljefeltene.
Om du finner noe, må du rygge unna og ikke røre noe.
Janas bil ble funnet like ved oljebrønnene i Signal Hill.
Og i hele det området er det mange svære, dype hull
som ble gravd da de lette etter olje.
Vi var der en god stund, men fant ingenting.
Det var veldig skuffende, for vi ville få en avslutning for familien.
Nå må vi starte på nytt.
Vi hadde ikke noe lik, og sannheten er at vi er drapsetterforskere.
Når det gjelder saker uten lik, er de veldig vanskelige å bevise i California.
5. SEPTEMBER 2001 JANA SAVNET: 16 DAGER
Vi klarte å få enda en ransakelsesordre for huset
og utførte en luminolundersøkelse.
Det ble funnet en bloddråpe på soverommet, på teppet ved sengen.
Vi hadde DNA-prøver av Jana fra hårbørsten hennes.
Blodflekkene som ble funnet på soverommet
og blodet bak i Pathfinderen, matchet Janas DNA.
Bevisene samles fortsatt,
men med den mengden blod i Pathfinderen tenker man at hun ble drept
og at liket ble plassert der på et tidspunkt.
Jeg tror vi kan gå fra å se på dette som kritisk savnet til å se på det som drap.
På dette tidspunktet i etterforskningen var ektemannen hennes, Bruce,
den eneste med tilgang til henne.
Bruce var den siste som så henne i live og som ikke hadde annet alibi
enn at han var med henne i helgen.
Så nå begynner vi å fokusere på Bruce, mannen hennes.
Fra etterforskernes ståsted
hevder Bruce at Jana levde og var med ham i helgen,
lørdag, søndag og mandag morgen.
Så pratet de med Bruce og sa: "Kan du ta en løgndetektortest?
Vi vil du skal bekrefte historien din." Og Bruce sa det var greit.
Han spurte etterforskerne om han kunne se spørsmålene på forhånd.
Det er ikke vår policy å dele de spørsmålene.
Han fikk mange råd fra mange venner innen jus og politiet
og har hørt fæle historier om hvordan de stiller vanskelige spørsmål.
Han hadde advokat, og advokaten sa: "Nei, du burde ikke ta testen."
Bruce var desperat etter å gjøre noe.
Han kunne ikke bare sitte der og ikke gjøre noe.
Jeg gjør alt for å få tilbake kona.
Jeg vet at han ringte TV-stasjonene og kom med en bønn.
Jeg heter Bruce Koklich, og jeg leter etter kona mi gjennom elleve år.
Jeg tilbyr en belønning på $ 100 000 om hun dukker opp.
Belønningen gjelder fortsatt. Jeg vil ha kona mi tilbake.
Jeg gjør hva som helst for å få henne tilbake.
Bruce hadde gitt intervjuer.
Etter en stund var det flere damer
som så intervjuene og kontaktet sheriffens kontor.
De sa at Bruce kontaktet dem for å kanskje gå ut på date.
Det var en dame i banken. Bruce gikk opp til henne og sa:
"Vil du spise middag med meg?"
Hun tenkte ikke på det før hun så TV-intervjuet om at kona hans var savnet.
En annen jobbet på et deponeringskontor. Hun ville ikke involveres.
Så var det en av naboene. Hun fikk en lapp på frontruten.
Det sto: "Fra Bruce Koklich. Vil barnebarnet ditt gå ut med meg?"
Hun syntes det var rart.
"Hvorfor skrev han en lapp med mål om å møte barnebarnet mitt?"
Rett før og etter at Jana forsvant, ba han alle disse ut,
og alle sa nei fordi han var rar.
Bruce ville gå ut med andre kvinner
mens han ga TV-intervjuer om hvor mye han savnet kona
og at han ville gjort alt for å få sin kjære kone tilbake.
Hva foregår?
Dette er ikke en sørgende ektefelle.
Mistenkelig.
Det begynner å bli litt mer urovekkende.
Da etterforskerne gikk dypere inn i saken,
fant de ut fra venner og slektninger
at Jana var misfornøyd med livet.
Jana sa at de skulle adoptere.
Hun ønsket seg virkelig en familie.
De hadde fylt ut papirene og vi var begge veldig glade.
Én dag dukker hun opp til middag,
kanskje en måned før hun forsvinner.
Jeg spurte hvordan det gikk med adopsjonen.
Og hun sa det ikke ble noen adopsjon.
Da lurer jeg på om det er noe annet med henne og Bruce.
Jeg kunne ikke se for meg Bruce adoptere et barn,
for om hun ble mor, ville ikke Jana kunne jobbe.
Var Jana lei av å bli dominert av Bruce
som alltid sa de måtte tjene mer, jobbe hardere?
Kontroll var viktig for Bruce. Han måtte kontrollere bedriften.
Han måtte kontrollere forhold. Det var sånn han var.
Vi fant ut at Bruce Koklich lenge
har bedt kvinner ut, vært frekk mot kvinner, klådd, gjort visse ting.
Det er åpenbart problematisk i et ekteskap.
Han jaktet på kvinner som gift.
Jana visste om noe av det.
Vi vet ikke hva Jana tenkte, men vi vet hun prøvde å forbedre seg selv,
bli mer uavhengig, så hun kunne være alene om hun ville.
Hun så etter et nytt liv, noe annerledes.
Jeg tror hun kan ha truet ham med skilsmisse.
Om Jana sa: "Det er over. Vi ønsker ikke det samme",
ser jeg for meg at Bruce ikke taklet det bra.
Han var veldig ambisiøs, pengedrevet og målrettet.
Om de skiller seg, må han dele halvparten av alt.
Jeg tror han drepte henne på grunn av penger.
Han ville ikke miste dem.
Vi finner ut at Bruce og Jana har $ 1 000 000 hver i livsforsikring.
Hun ble nok drept for pengene.
I løpet av den tiden fikk vi snakket med et par naboer som sa
at lørdag morgen hørte de noe som hørtes ut som krangling
mellom en mann og en dame,
og den andre beskrev det som flytting av møbler.
Bildet blir bare tydeligere.
OKTOBER 2001 JANA SAVNET: 2 MÅNEDER
Det kom en telefon om et vitne som så det de trodde var en hvit Pathfinder
parkert foran et hjem i California Street i Signal Hill,
men de visste ikke om det var Janas bil.
En person sa at de så bilen stå parkert der
søndagen før hun ble meldt savnet.
De sjekket, og det var en hvit person med hvit skjorte på,
og han bare satt i bakgaten. Det virket mistenkelig for personen.
Sheriffkontoret lurte på om det var Bruce.
Vi satte sammen tre forskjellige mapper ̈ med seks bilder av forbrytere.
I én var Bruce med, i én var Dean, treneren, med,
og i den siste var businesspartneren, Chris Botosan, med.
Vitnene så på de tre mappene og valgte den
hvor Bruce ble identifisert som personen i bilen.
Det plasserte Bruce i det området på den søndagen
hvor han sa han og kona var alene hjemme.
Bruce ville at noen andre skulle få skylden for konas forsvinning,
og det virker som han med overlegg tok bilen hennes,
parkerte den i et fattig område,
med nøklene i tenningen, vinduene åpne,
og håpet at noen ville ta den,
så det virket som om noen andre hadde kidnappet Jana.
Signal Hill er like nord for Long Beach.
Koklich-paret hadde leilighetskomplekser i området.
Vi fikk informasjon fra noen beboere i Signal Hill
som sa de så barna i nabolaget sette seg i Janas bil,
kjøre den rundt i nabolaget og parkere i garasjen.
Det ble tydelig, ikke bare for oss,
men for familiemedlemmer og venner av Jana,
som begynte å tvile på Bruce.
Jeg stolte på Bruce og hadde ingen grunn til å ikke tro på alt han hadde sagt.
STEBROREN TIL BRUCE
Nå måtte jeg se på alt, og jeg måtte tenke:
"Stolte jeg på feil person?
Foregår det noe Bruce ikke forteller meg om?
Har han en side jeg ikke vet om, som jeg ikke trodde var mulig?"
Vi laget en tidslinje for 18. og 19. august.
Ifølge Bruce kommer Jana tilbake fra konserten klokken 00.30.
Tidlig lørdag morgen hørte naboer over gaten
krangling mellom en mann og en dame.
Etterforskerne stilte Bruce flere spørsmål.
"Hvor var dere hele helgen?"
Bruce hadde sagt: "Lørdag leste vi bøker, vi så på TV.
På søndag gikk vi rundt og pratet med folk i nabolaget."
Da etterforskerne snakket med naboene, sa de:
"Vi så dem aldri."
Men Bruce kom innom og spurte:
"Husker du at vi pratet på søndag? Husker du det?"
Og de sa: "Nei, det gjorde vi ikke."
Vi kunne ikke bekrefte noe av det Bruce sa.
Han husket ikke engang hva de hadde på seg.
Bruce Koklich plantet et frø om at noen der ute ville skade Jana.
Han påvirket etterforskningen helt fra starten av.
Han trodde det var en bilkapring, en kidnapping,
eller at det var den personen på telefonsvareren.
Alle de tingene må undersøkes, og det ble de,
men alt ble utelukket.
Bruce hadde motiv. Han er den eneste.
Bruce hadde mye å tjene på Janas død.
Den potensielle livsforsikringen på en million dollar,
alle eiendommene, og det vakre hjemmet de hadde ved golfbanen.
Om han kunne unngå skilsmisse, kunne han få alt det.
- Ser politiet på deg som mistenkt? - Ikke som jeg vet.
Jeg gjør alt jeg kan for å få tilbake kona mi.
Bruce viste ingen tegn til sorg.
Kona var borte, og han dro ut og prøvde å møte damer
og å ha seksuell omgang med dem.
Det virket som om Bruce ville være singel.
Bruce ville være eiendomsmogulen, fyren med pengene og eiendommene,
og Jana var i veien.
Så han la en plan om å bli kvitt og drepe kona.
Jeg tror Bruce drepte kona si tidlig lørdag morgen.
Bruce pakker liket inn i lakenet med putevaret eller håndkleet
og flytter det til Pathfinderen, som da sto i garasjen.
Med tanke på mengden blod i Pathfinderen, kan det være nedbryting.
Et lik begynner å brytes ned idet det begynner å råtne.
Så jeg lurer:
"Hadde han henne i garasjen lørdag og søndag?"
HJEMMET TIL KOKLICH-PARET
Og så flytter han liket,
dumper det et sted mellom hjemmet deres og Signal Hill,
for lørdag kveld blir Pathfinderen sett i Signal Hill,
med ham i førersetet.
Og så går han hjem de 6,5 kilometerne til Lakewood.
HJEMMET TIL KOKLICH-PARET
Hele teamet gjorde en god jobb med å utelukke alle andre muligheter.
Alle veier fører til Bruce Koklich.
Alle de viktige, inkriminerende tingene til sammen
var nok bevis til at statsadvokatens kontor kunne be om en arrestordre.
MANN ANHOLDT FOR DRAP PÅ KONE SOM FORSVANT
30. JANUAR 2002 JANA SAVNET: 4 MÅNEDER
Da vi fant ut at Bruce var arrestert,
falt de små brikkene endelig på plass for kona mi og meg,
og det var trist å måtte tenke på at Bruce hadde noe med det å gjøre.
Det var mange indisier som tydet på at Bruce ikke var uskyldig.
Jeg tenkte: "Dette er flott. Han sitter i fengsel til rettssaken."
Jeg tok grundig feil.
Han slapp ut mot en kausjon på 1 000 000 dollar.
Jeg elsker kona mi. Jeg håper hun blir funnet.
Og jeg er absolutt ikke skyldig.
18. FEBRUAR 2003 RETTSSAKEN STARTER
Etter mange måneder, nesten et år, ble det rettssak.
For å få en dom, må vi bevise
at det var han som fikk henne til å forsvinne ved å drepe henne.
Men problemet er at vårt beste bevis, altså et lik, har vi ikke.
Søket etter liket er pågående.
Denne saken var en øyeåpner for oss alle, for ingen hadde hatt en sak uten lik før.
Det var ikke mange av dem som endte med dom.
Vi hadde bare indisier.
Det er en stor oppgave for aktor å overbevise alle 12 jurymedlemmer om
at det ikke finnes rimelig tvil.
Faren i saker uten lik er at det alltid finnes tvil.
Jana hadde en livsforsikring på 1 000 000 dollar.
Bruce kan få den utbetalt.
Aktoratet måtte bevise at det fantes et økonomisk motiv.
Aktoratet hadde mange gode vitner
som ville komme inn og vitne på Janas vegne.
Det var mitt ansvar å gjøre det.
Hun var verdens søteste dame. Hun fortjener ikke dette.
Og da jeg så Bruce, var han ikke nervøs i det hele tatt.
Bruce ville vitne, det var en overraskelse.
Som regel, når en tiltalt inntar vitneboksen,
skader de saken mer enn å gagne den.
Men forsvaret hadde en sterk sak.
Det er ikke noe motiv...
FORSVARSADVOKAT
...verken personlig eller økonomisk, som det har blitt sagt.
Bruce Koklich vitnet om at han og kona hadde et godt forhold.
Det juridiske teamet hans viste bilder av parets ferier.
De viste juryen bursdags- og jubileumskort
paret hadde utvekslet i løpet av ekteskapet.
Han malte et annet bilde av hva som foregikk.
Men ville juryen kjøpe det?
Som etterforsker føler du alltid:
"Jeg puslet sammen dette bildet, de skal dømme det,
og alt som trengs er at én person ikke liker det."
Saken er tapt.
Etter at alle bevisene var presentert, leste dommeren instruksjonene,
og juryen trakk seg tilbake for å diskutere.
Første dag skjedde det ingenting. Dag etter dag kom og gikk.
Når det tar mer enn en dag eller to, begynner jeg å bli bekymret.
I denne saken diskuterte juryen i seks dager.
Det var syv på skyldig og fem på ikke skyldig.
De klarte ikke komme til en enstemmig dom.
Dommeren erklærte rettssaken ugyldig. Juryen var uenige.
Det er vanskelig å svelge. Spesielt siden det var syv som trodde på oss.
Jeg kunne ikke tro at Bruce slapp unna med det. Han drepte Jana og slipper unna.
Statsadvokatens kontor måtte se nøye på det,
og det ble bestemt at vi kunne prøve igjen,
men med en annen tilnærming.
OKTOBER 2003 8 MÅNEDER SENERE
Jeg ble bedt om å komme inn og skape noe kalt en "visuell rettssak"
der vi kunne presentere alle indisier med lysbilder. Vi hadde diagrammer.
CONSUELO SA AT FØLGENDE MANGLET:
Vi skal ikke legge vekt på at Jana ble drept for livsforsikringen.
Vi skulle konsentrere oss om tidslinjen.
Lakenene, bilen,
alt det pekte mot at Bruce var skyldig.
EKTEMANNS ANDRE RETTSSAK FOR DRAP GÅR TIL JURYEN
På slutten av rettssaken, da juryen gikk for å diskutere,
føltes det bra.
Juryen var bare borte i noen timer. Det var mindre enn en halv dag,
og så ringte de med ringeklokken. De hadde en dom.
Juryen kom ut, og kjennelsen ble lest opp.
Bruce Koklich ble funnet skyldig.
KOKLICH SKYLDIG I DRAP PÅ KONE
Jeg husker at jeg satt der og gråt. Det var kulminasjonen av alt.
Nå kan vi planlegge minnestunden.
MOREN TIL JANA
Jeg skulle ønske vi kunne fått ham til å fortelle hva han gjorde med henne.
Gjerningsmannen har også familie, og de er...
Det er skuffelse og skam.
Det var ingen grunn til at Jana måtte dø.
Det er spesielt trist å ikke vite hvor liket er,
så vi kunne få et siste farvel med henne.
STEMOREN TIL JANA
Bruce, du drepte din kone som elsket deg.
Du drepte alt Jana var og kunne ha vært.
Du drepte en datter. Du drepte en niese og en kusine.
Du drepte hennes fars vilje til å leve og det eneste som ga ham trøst.
Du blir satt i statlig fengsel
så lenge som loven krever, 15 år til livstid.
Da dommeren sa hva Bruces straff skulle bli,
snudde han seg, så på meg og sa: "Ikke bekymre deg. Jeg klarer meg."
De satte håndjern på ham og gikk.
Han er en egoistisk manipulator
som trodde han kunne sjarmere seg ut av dette, men det funket ikke.
Bruce kunne ikke overliste drevne drapsetterforskere.
Alle er stolte av å jobbe i drapsavsnittet.
Du får en sak, og du jobber med den. Du slipper ikke taket.
Selv om jeg fortsatt kommuniserer med Bruce,
har jeg ingen sympati for ham og situasjonen hans.
Jeg kan ikke straffe ham mer enn han allerede straffes.
Jeg føler virkelig med Jana, moren og faren hennes,
som ikke vet hva som skjedde med datteren. Det er veldig trist.
Jeg savner Jana hver eneste dag. Det gjør fortsatt vondt.
Hun var en flott person.
Ja, jeg savner henne veldig.
Beklager.
Å kunne legge puslespillet,
og så ta det til retten så 12 personer kan se på det,
og at alle er enige
med det jeg og teamet mitt har samlet,
det er så givende å kunne gjøre.
Når jeg ser tilbake på det, nå som jeg ikke lenger er drapsetterforsker...
Jeg har bare vært pensjonert i 32 dager, så det er...
Etter 42 år prøver jeg fortsatt å forstå det.
Ja, jeg var veldig deprimert da jeg sluttet. Man mister familie.
Jeg savner spenningen, utfordringen med å løse en sak,
så jeg tenkte på det i et år og måtte tilbake.
Taklet ikke å pensjonere meg.
Jeg gråt. Det gjorde jeg. Jeg bare...
Jeg kjempet med å slutte og følte det ikke i hjertet.
Karen Shonka pensjonerte seg, men bestemte seg for å jobbe igjen.
Hun er arbeidsnarkoman.
Gærningen kom tilbake.
Det er en svært liten prosentandel som kommer til drapsavsnittet
og blir i mer enn ti år.
Jeg tror det krever noe spesielt for å se og takle traumene vi takler.
Ingen jobber er som vår, spesielt ikke å jobbe med drap.
Det er sånn vi blir en familie.
I det rommet er det forskjellige ideologier.
Forskjellige religioner, forskjellige raser,
forskjellige politiske partier, men man kommer sammen...
TIDL. DRAPSETTERFORSKER
...for jobbens skyld.
Du var en liten del av noe mye større.
Det er jævlig mye ansvar på dine skuldre.
- Men det er jo kult? - Ja.
Å dukke opp og vise at du er den som bestemmer.
Om det er én ting jeg savner, er det alle de jeg jobbet med,
all moroa vi hadde, og at det var tid for jobb og tid for lek.
Innerst inne er du alltid politi og etterforsker.
Om jeg måtte gjøre det igjen, og jeg var 25 eller 30 år igjen
og visste hva som fulgte de neste 35 årene,
ville jeg ikke forandret på en eneste ting.
Ikke en ting. Det var mitt livs beste opplevelse.
Tekst: Ida Aalborg