‫- משרד השריף של מחוז לוס אנג'לס -‬
‫- הוא משרד השריף הגדול ביותר בארה"ב, -‬
‫- ומשרת את המחוז המאוכלס ביותר בה. -‬
‫- הבלשים בו חוקרים‬ ‫את מקרי הרצח האכזריים והמסובכים ביותר. -‬
‫- אלה סיפוריהם. -‬
‫- 20 באוגוסט, 2001‬ ‫18:00 -‬
‫ב-20 באוגוסט, קיבלתי שיחת טלפון מברוס,‬
‫והוא אמר לי שאשתו, ג'אנה,‬ ‫נעדרת מאז אותו בוקר.‬
‫ושאל אם אני יודעת איפה היא.‬
‫הייתי חברה קרובה מאוד,‬ ‫כמעט כמו אחות של ג'אנה,‬
‫ואמרתי, "לא, לא ראיתי אותה".‬
‫אין לי מושג איפה היא.‬
‫שאלתי, "ברוס, יש משהו שאוכל לעשות למענך?"‬
‫והוא פרץ בבכי ואמר,‬
‫"את יכולה להגיד לי איפה אשתי."‬
‫משרד השריף של מחוז אל-איי‬ ‫הוא המיטב שבמיטב.‬
‫כמה מהתיקים הכי מתוקשרים‬ ‫נשפטים בלוס אנג'לס.‬
‫- הוליווד -‬
‫עלינו להיות מסורים לעבודתנו ב-110 אחוז.‬
‫מדובר ברצח. אין פשע חמור מזה.‬
‫הדבר החשוב ביותר‬ ‫הוא דבקות במטרה ותחושת מחויבות.‬
‫הצדק יוצא לאור כשמגלים את האמת.‬
‫- מחלק רצח:‬ ‫לוס אנג'לס -‬
‫ב-20 באוגוסט, 2001, ברוס קוקליץ'‬ ‫התקשר לתחנת השריף של לייקווד...‬
‫- דולורס "די" סקוט‬ ‫בלשית ביחידת הנערים בדימ' -‬
‫ודיווח שאשתו, ג'אנה, נעדרת.‬
‫- ג'אנה וברוס קוקליץ' -‬
‫ברוס אמר, "יש לנו סוכנות נדל"ן‬ ‫בקצה הצפוני של לונג ביץ'.‬
‫"ג'אנה הייתה אמורה להגיע למשרד,‬
‫"אבל אני לא יודע איפה היא."‬
‫לברוס וג'אנה הייתה‬ ‫סוכנות נדל"ן בביקסבי נולס.‬
‫המשרד בעיר לונג ביץ' היה לא רחוק מהנמל,‬
‫ולא רחוק ממקום מגוריהם בלייקווד.‬
‫למחרת, יום שלישי, 21 באוגוסט,‬ ‫ברוס דיווח שג'אנה עדיין לא חזרה.‬
‫- רונלד אי. באוורס‬ ‫תובע בדימ' -‬
‫החששות לשלומה גברו: "איפה היא? מה קרה לה?"‬
‫היינו אכולי דאגה...‬
‫- דייוויד טיטצ'נל‬ ‫אחיו החורג של ברוס -‬
‫וחשבנו מה יכול היה לקרות.‬
‫ברוס היה שבר כלי. הוא ישב על הספה,‬
‫אחז בראשו, ובכה כמו תינוק.‬
‫הוא נתן לנו פרטים ככל שהיה יכול.‬
‫שהמכונית נעלמה,‬
‫ושהוא ניסה לחשוב על דברים שהוא יכול לעשות,‬
‫כמו איפה להתחיל לחפש, לשכור מסוקים,‬ ‫ולהעסיק צוותי חיפוש.‬
‫כחוקרת מקרי היעדרות, אני יודעת‬
‫שב-99.9 אחוז מהאנשים חוזרים בתוך 24 שעות.‬
‫יש כמה דברים שהמשטרה בודקת‬
‫לאחר 24 השעות הראשונות,‬
‫כשגובר החשד שמשהו קרה להם,‬
‫ושהם לא סתם ברחו מהבית.‬
‫האם הם היו קורבן לפשע?‬
‫האם ייתכן שרכבה נשדד? או שזאת הייתה תאונה?‬
‫בדקנו בבתי החולים ודיווחי תאונות דרכים.‬
‫אז ידענו שזו כנראה לא הסיבה.‬
‫הוטל עליי להגיע לבית קוקליץ'.‬
‫החלטתי לזמן צוות בלשי רצח,‬
‫כי ידעתי שיידרש הרבה יותר זמן לחקור,‬
‫ואחת מהחוקרים הייתה קארן שונקה.‬
‫כשהייתי ילדה צעירה,‬ ‫וחשבתי מה אני רוצה לעשות כשאגדל...‬
‫- קארן שונקה‬ ‫בלשית רצח בדימ' -‬
‫חשבתי, "אני רוצה להיות שוטרת‬ ‫כדי שאוכל לנסוע מהר בכל מקום".‬
‫התקבלתי לעבודה במשרד השריף‬ ‫של מחוז אל-איי ב-1986.‬
‫היה די קשה להיות אישה במשטרה‬ ‫באמצע שנות ה-80.‬
‫הרגשתי שלפעמים אני צריכה להוכיח את עצמי.‬
‫שאני צריכה להשקיע הרבה יותר מאמצים‬
‫ממה שבלשים גברים היו צריכים להשקיע.‬
‫עבדתי קשה על התיקים שלי‬
‫כד לוודא שאני עושה עבודה יוצאת מן הכלל.‬
‫קארן קרעה את התחת.‬
‫שאלוהים יברך אותה על כך...‬
‫- טאי לאבה‬ ‫בלש רצח בדימ' -‬
‫ולא התכוונה לתת למישהו‬ ‫לגזול ממנה את חלומותיה.‬
‫- לונג ביץ' -‬
‫לברוס וג'אנה היה בית בלייקווד,‬ ‫צפונית ללונג ביץ',‬
‫שהיה סמוך למסלול גולף.‬
‫בית יפהפה.‬
‫הגענו לבית קוקליץ' ודיברנו עם ברוס.‬
‫ברוס אמר לי שביום שני בבוקר,‬
‫הוא נתן לג'אנה נשיקה‬ ‫ויצא מהבית בערך בשעה שש.‬
‫הם היו שותפים בסוכנות נדל"ן.‬
‫וג'אנה נהגה להגיע למשרד‬ ‫בין תשע לתשע וחצי בבוקר.‬
‫בעשר, אולי עשר וחצי, ברוס אמר,‬
‫"שאלתי את סוכני הנדל"ן האחרים,‬
‫"איפה אשתי? והם אמרו,‬ ‫'היא עדיין לא הגיעה.'"‬
‫לברוס וג'אנה היה שותף עסקי,‬ ‫כריס בוטוסאן, שהיה באותו זמן במשרד,‬
‫וכריס החליט להתלוות לברוס‬ ‫כדי לבדוק אם ג'אנה נמצאת בבית.‬
‫המכונית שלה לא הייתה בבית.‬ ‫גם הארנק והנייד שלה לא היו שם.‬
‫אפילו האזעקה של הבית פעלה.‬
‫אז הוא התחיל לחשוד, "לאן היא נעלמה?"‬
‫מדובר באדם בגיר שנעדר,‬ ‫ולכן יש לבדוק את כל האפשרויות.‬
‫אולי היא עזבה את הבית.‬
‫אולי היה לה רומן מחוץ לנישואים.‬ ‫חייבים לחקור את כל הדברים האלה.‬
‫היו לה בעיות נפשיות?‬ ‫האם היא לקחה תרופות?‬
‫על סמך המידע הזה‬ ‫אנחנו יכולים לדעת מה מצבה הנפשי.‬
‫במקרה הזה, משהו לא נראה בסדר,‬ ‫משהו נראה חשוד.‬
‫ברוס סיפר לי שביום שישי בערב,‬
‫ג'אנה הלכה להופעה עם חברתה ניני,‬
‫ושהוא מעריך שהיא הגיעה הביתה לאחר חצות.‬
‫- 20 באוגוסט‬ ‫ברוס מדווח שג'אנה נעדרת -‬
‫- קונצרט של אריק קלפטון עם ניני -‬
‫ברוס אמר שהוא וג'אנה‬ ‫רצו להעביר סוף שבוע נינוח ושקט,‬
‫רק שניהם.‬
‫ביום שני, ברוס אמר שאשתו נעלמה.‬
‫ואף אחד לא הצליח לגלות מה קרה לה.‬
‫זה פשוט ממש לא אופייני לה.‬
‫- ג'אנט קרפנטר‬ ‫אימה של ג'אנה -‬
‫היא פשוט נעלמה מעל פני האדמה.‬
‫ברוס נתן לנו את הסכמתו לערוך חיפוש בבית,‬
‫ולנסות למצוא רמזים שיוכלו לסייע לנו.‬
‫בדקנו בפחי האשפה.‬
‫בדקנו כל דבר בבית הזה‬
‫כדי לנסות לגלות מה קרה לג'אנה.‬
‫אני זוכרת שהקשבתי למשיבון שלהם בבית.‬
‫רשמתי את פרטי המתקשרים.‬
‫ברוס אמר שהם לא רצו‬ ‫לענות לשיחות טלפון בסוף השבוע‬
‫כי ג'אנה עדיין הייתה מוטרדת‬ ‫מקולו של גבר לא ידוע‬
‫שהשאיר הודעות במשיבון שלהם.‬
‫ברוס שאל את החוקרים,‬ ‫"תסכימו להקשיב להקלטה?‬
‫"זה נשמע כמו מישהו מאיים."‬
‫ההודעה הייתה מיועדת לג'אנה.‬
‫זה היה קול של גבר, והוא אמר,‬ ‫"את יודעת מי אני. את צריכה להתקשר אליי".‬
‫ברוס אמר שהוא וג'אנה‬ ‫היו מאוד מוטרדים מהעובדה‬
‫שהם לא זיהו את הקול.‬
‫ביקשנו מרוב המכרים שלנו להאזין להקלטה,‬ ‫ואף אחד לא הצליח לזהות את הקול.‬
‫שאלנו גם,‬ ‫"מי יכול לרצות לפגוע בה? היו לה אויבים?"‬
‫ברוס אמר, "יכול להיות שבגלל אבא שלה,‬
‫"מישהו חטף את ג'אנה."‬
‫- פול קרפנטר‬ ‫אביה של ג'אנה -‬
‫ג'אנה הייתה ג'אנה קרפנטר-קוקליץ'.‬
‫אביה היה סנאטור מדינה,‬
‫פוליטיקאי בולט מאוד במדינת קליפורניה.‬
‫אביה של ג'אנה, סנאטור המדינה קרפנטר,‬
‫היה פופולרי מאוד בקהילה.‬
‫- קרפנטר טוען שהוא חף מפשע -‬
‫אבל הוא הסתבך בפעילות פלילית‬ ‫בשלב מאוחר יותר בקריירה הפוליטית שלו.‬
‫הוא הועמד לדין על כך, ואפילו ישב בכלא.‬
‫שנתיים לפני היעלמותה של ג'אנה, הוא שוחרר.‬
‫ולכן התקשורת עסקה רבות‬ ‫בטענה שאולי יש לכך קשר להיעלמותה.‬
‫אם ייתכן שזו סוג של נקמה‬
‫על כל הפעולות שאביה עשה‬ ‫במהלך הקריירה הפוליטית שלו?‬
‫קול הגבר הלא ידוע הזה שהשאיר הודעות‬
‫יכול להיות החוטף.‬
‫ברוס אמר לנו שיש בבעלותם נכסים מעוקלים‬
‫באזורי כנופיות ברחבי מחוז אל-איי,‬
‫ושייתכן שג'אנה נחטפה כשיצאה לשם.‬
‫התפקיד של ג'אנה היה‬ ‫ללכת לפעמים לגבות את שכר הדירה.‬
‫ולכן היה לה אקדח.‬
‫היא חששה‬
‫שמישהו ינסה לשדוד אותה כשהיא גבתה את הכסף.‬
‫זה הוסיף רמה נוספת לחקירה.‬
‫במקרים רבים,‬ ‫אם אנשים לא מוכנים להשתמש באקדח,‬
‫אפשר בקלות לקחת אותו מהם ולהשתמש בו נגדם.‬
‫היא נעדרת כבר יום, וזה מאוד לא מתאים לה.‬
‫- בעלה של ג'אנה -‬
‫היא אישה אמינה ומקצועית שאני אוהב מאוד,‬
‫ומקווה שהיא תחזור בהקדם האפשרי.‬
‫ברוס הפגין נכונות רבה לעזור.‬
‫הוא רצה לתת לנו את המידע שהיינו זקוקים לו.‬
‫ברוס סיפר שהם נשואים כבר 11 שנה,‬
‫ושהנישואים שלהם אוהבים מאוד.‬
‫לברוס וג'אנה היו מטרות דומות בחיים,‬
‫והם התחילו לבנות יחד‬ ‫עסק נדל"ן שהצליח מאוד.‬
‫הם היו קשורים מאוד לעסק שלהם,‬
‫אבל הם נהנו מהחיים שלהם.‬ ‫ראיתי שהיא אוהבת אותו.‬
‫- ג'אן ביירד‬ ‫חברה של ג'אנה -‬
‫ברוס וג'אנה בילו הרבה זמן ביחד,‬
‫כמעט את כל זמנם ביחד.‬
‫הם אף פעם לא קיבלו החלטות‬ ‫מבלי להתייעץ עם השני,‬
‫והם תמיד דיברו על המטרות שלהם‬ ‫ועל איך הם ישיגו אותן.‬
‫ישבנו אמש עד שעה מאוחרת מאוד‬ ‫וניסינו לחשוב על מניע.‬
‫- פול קרפנטר‬ ‫אביה של ג'אנה -‬
‫למה שמישהו יעשה דבר כזה?‬
‫אין ספק שהיינו במרוץ נגד השעון.‬
‫ייתכן שג'אנה נחטפה, וכבר איבדנו זמן.‬ ‫היא עלולה להיות במצוקה איפשהו.‬
‫לכן רצינו שהתקשורת תפיץ את התמונה שלה,‬
‫תמונה של המכונית שלה, של לוחית הרישוי.‬
‫הזדקקנו לעזרת הציבור‬ ‫כדי למצוא את ג'אנה קוקליץ'.‬
‫הנחנו שאם נמצא את המכונית,‬ ‫סביר שגם נמצא את ג'אנה.‬
‫- 22 באוגוסט, 2001‬ ‫יומיים להיעדרותה של ג'אנה -‬
‫היינו משוכנעים שנקבל דרישה לכופר,‬
‫או שנקבל מידע שהיא עדיין חיה,‬
‫והמשכנו להיאחז בתקווה הזאת.‬
‫הזמן חולף.‬
‫ג'אנה לא חוזרת הביתה.‬
‫ג'אנה לא מתקשרת.‬
‫כלום.‬
‫והמשטרה מתשאלת אנשים.‬
‫שום דבר לא התפתח מההשערות‬ ‫שלרקע הפוליטי של אביה יש קשר להיעדרה.‬
‫הן נבדקו ונפסלו.‬
‫אבל כשתשאלנו את ברוס קוקליץ',‬ ‫עלה שמו של כריס בוטוסאן.‬
‫ברוס אמר שהוא הגיע הביתה עם כריס‬ ‫כשהוא חיפש את ג'אנה.‬
‫כריס היה שותף עסקי של ג'אנה ושל ברוס‬
‫בחברת תוכנה שהם הקימו לאחרונה.‬
‫אני חושב שהתפתחה איבה בינו לבין ג'אנה.‬
‫ברוס מעולם לא סיפר לי על זה,‬
‫אבל זה נעשה ברור‬
‫בכמה מהפעמים שראיתי את כולם ביחד‬
‫שג'אנה לא ממש התלהבה מהבחור הזה.‬
‫היא לא ממש חיבבה אותו.‬
‫מאחר שכריס היה שותף של ברוס וג'אנה,‬
‫הוא היה עשוי להרוויח מהיעלמותה של ג'אנה.‬
‫בעסק הזה,‬
‫אם ג'אנה תחוסל,‬ ‫כריס יקבל חתיכה גדולה יותר מהעוגה.‬
‫השוטרים אמרו לנו‬ ‫שייתכן שלכריס היה קשר לזה.‬
‫ואז שמענו שהוא עזב את העיר.‬
‫ולכן זה פתאום עורר את חשדם‬ ‫של החוקרים במשרד השריף.‬
‫הצלחנו לאתר את כריס בוטוסאן,‬
‫ולאמת את האליבי שלו,‬ ‫שאת סוף השבוע הזה הוא בילה עם חברה.‬
‫כריס בוטוסאן הוצא‬ ‫בסופו של דבר מרשימת החשודים.‬
‫דיברנו עם החברה של ג'אנה, ניני.‬
‫היא אמרה שג'אנה נראתה מאושרת‬ ‫ביום שישי בערב,‬
‫ושג'אנה לא רצתה להישאר‬ ‫ערה עד מאוחר באותו לילה.‬
‫היא שתתה רק חצי כוס יין‬ ‫בהופעה של אריק קלפטון‬
‫כי הייתה צריכה לקום מוקדם למחרת‬ ‫לפגישה בחדר הכושר עם דין, המאמן האישי שלה.‬
‫- דין‬ ‫המאמן האישי של ג'אנה -‬
‫דין סיפר שהוא היה המאמן האישי שלה‬
‫בארבע או חמש השנים האחרונות.‬
‫היא מעולם לא פספסה פגישה, ומעולם לא איחרה.‬
‫בכל שבת בבוקר, בסביבות שבע,‬
‫הם היו יוצאים לריצה על החוף.‬
‫הבלשים תהו,‬
‫"האם ייתכן שהיה ביניהם קשר רומנטי?"‬
‫היא התחילה לשנות את התדמית החיצונית שלה.‬
‫היא עברה טיפולי שיניים.‬
‫היא הפחיתה ממשקלה.‬
‫ג'אנה חלקה את אחד‬ ‫מימי האימונים האישיים שלה‬
‫עם חברה טובה שלה, קוני.‬
‫וקוני אמרה שלא היה מתח מיני‬
‫או משהו בין דין וג'אנה.‬
‫הכול היה מקצועי מאוד.‬
‫ג'אנה הייתה פשוט מסורה מאוד לאימונים שלה.‬
‫אימתנו את הסיפור שלו ובדקנו את האליבי שלו,‬
‫והוא הוצא מרשימת החשודים.‬
‫לא קרה כלום בין דין לג'אנה.‬
‫למיטב היכרותי עם ג'אנה,‬ ‫לא הייתה שום אפשרות‬
‫שהיא עזבה עם מאהב.‬
‫זה פשוט היה בלתי אפשרי‬ ‫שזה משהו שהיא עשתה מיוזמתה.‬
‫משהו ללא ספק קרה לה.‬
‫- יום שישי, 17 באוגוסט‬ ‫ג'אנה הולכת עם ניני להופעה -‬
‫דין סיפר לי שג'אנה‬ ‫לא הגיעה לפגישה בשבת בשבע בבוקר.‬
‫הוא אמר שהוא התקשר אליה הביתה‬ ‫ולא היה מענה.‬
‫הוא התקשר לטלפון הנייד שלה ולא היה מענה.‬
‫הוא היה מופתע מאוד שהיא לא הגיעה.‬
‫היה לה גם תור לעיסוי‬
‫בשבת בשעה שתיים עם ניני.‬
‫ניני אמרה, "ג'אנה לא הגיעה".‬
‫במהלך סוף השבוע,‬ ‫היא ניסתה ליצור איתה קשר,‬
‫אבל לא הצליחה להשיג אותה.‬
‫ניני התקשרה לתא הקולי של ברוס.‬
‫היא לא קיבלה מענה מג'אנה או מברוס.‬
‫זה בהחלט היה סימן שמשהו חשוד קרה.‬
‫שאלתי את ברוס,‬ ‫"למה שג'אנה לא תענה לשיחות האלה?"‬
‫והוא רק אמר,‬ ‫"רצינו רק לא לעשות כלום במשך סוף השבוע".‬
‫הם סוכני נדל"ן מקצועיים,‬
‫וחשבתי שזה מוזר מאוד‬ ‫שהם לא עונים לשיחות טלפון.‬
‫- 25 באוגוסט, 2001‬ ‫חמישה ימים להיעדרותה של ג'אנה -‬
‫במקרי היעדרות כאלה,‬ ‫מנסים להשיג את כל המידע שאפשר.‬
‫סוכני בית עשויים להיות מקור מידע מצוין.‬
‫הם רואים מה קורה.‬ ‫הם העיניים השקטות בתוך הבית.‬
‫דיברתי עם סוכנת הבית.‬
‫שמה היה קונסואלו.‬
‫היא אמרה שבהתאם לשגרת העבודה שלה,‬ ‫בכל יום שלישי,‬
‫היא החליפה את המצעים בחדר השינה הראשי.‬
‫היא אמרה שכשהיא החליפה את המצעים‬ ‫בשבוע שלפני כן,‬
‫זה היה סדין בצבעי שחור ולבן‬ ‫והיה עליו כיתוב.‬
‫היו מסרים על הסדינים.‬
‫- קונסואלו לופז‬ ‫סוכנת הבית -‬
‫"אושר", "אהבה", מסרים יפים.‬
‫אבל ביום שלישי ה-21,‬
‫כשראיתי את המיטה, אלה לא היו אותם סדינים.‬
‫- 14 באוגוסט‬ ‫קונסולו מחליפה סדינים -‬
‫- 20 באוגוסט‬ ‫ברוס מדווח שג'אנה נעדרת -‬
‫- 21 באוגוסט‬ ‫סדינים שונים על המיטה -‬
‫הסדינים שהיא שמה ביום שלישי הקודם נעלמו.‬
‫עכשיו היה פרוש על המיטה‬ ‫סדין מיטה בגודל סטנדרטי‬
‫למרות שהמיטה בגודל קווין סייז.‬
‫בתשע השנים שעבדתי אצל הזוג קוקליץ',‬
‫הם אף פעם לא החליפו מצעים.‬
‫אני זאת שעשתה את זה בכל יום שלישי.‬
‫הם אף פעם לא עשו את זה.‬
‫והיא הוסיפה שהסדינים לא היו בבית.‬
‫לא במכונת הכביסה,‬ ‫לא באף אחד מהחדרים האחרים,‬
‫אז זה הדאיג אותה מאוד.‬
‫היא גם ציינה‬ ‫שאחת המגבות בחדר האמבטיה נעלמה.‬
‫גם אחת הכריות נעלמה.‬
‫זה היה מאוד יוצא דופן.‬
‫הייתה תיאוריה שג'אנה נחטפה ממיטתה‬
‫על ידי הגבר האלמוני שהתקשר אליה הביתה.‬
‫אבל ברוס אמר לנו שאין סימנים לפריצה.‬
‫כל הדלתות היו נעולות. האזעקה פעלה.‬
‫לא היה חסר שום דבר בבית.‬
‫זה חייב להיות מישהו שהכיר את ג'אנה‬ ‫או ידע מי היא, לדעתי,‬
‫כי הם בטח ידעו על תנועותיה,‬
‫ושברוס יצא מהבית.‬
‫- 27 באוגוסט, 2001‬ ‫שבעה ימים להיעדרותה של ג'אנה -‬
‫לא היה לנו שום רמזים לגבי היעלמותה.‬
‫ואז, ב-27 באוגוסט,‬
‫קיבלנו שיחת טלפון‬ ‫שהפאת'פיינדר 96' של ג'אנה אותרה‬
‫סמוך לרחוב קליפורניה בסיגנל היל.‬
‫למידע הזה הייתה חשיבות מכריעה בחקירה.‬
‫בבדיקה הראשונית של הפאת'פיינדר של ג'אנה,‬
‫הארנק, האקדח או הנייד שלה לא נמצאו ברכב.‬
‫אבל בדקנו את תא המטען בפאת'פיינדר,‬
‫ומצאנו נוצה.‬
‫לנוצה בתא המטען‬
‫הייתה חשיבות רבה‬ ‫לאור המידע על הכרית החסרה במיטה.‬
‫מצאנו גם מה שנראה ככתם דם גדול.‬
‫במקרה היעדרות,‬
‫כשמוצאים כמות משמעותית של דם איפשהו,‬
‫זה רגע שבו מתחילים להבין שמשהו רע קרה.‬
‫היא בחורה מתוקה וידידותית מאוד.‬
‫אין סיבה שמישהו יעשה את זה.‬
‫יש סיכוי קטן שימצאו אותה בחיים,‬
‫אבל אני מוכנה לכל מה שיקרה.‬ ‫אני חייבת לדעת, כדי להשיג סגירת מעגל.‬
‫בשלב זה התחילו החיפושים.‬
‫איפה היא? איפה הגופה שלה?‬ ‫אנחנו צריכים למצוא אותה.‬
‫- 31 באוגוסט, 2001‬ ‫11 ימים להיעדרותה של ג'אנה -‬
‫הוקם צוות חיפוש של כ-140 בני אדם‬
‫שערכו חיפושים בשדות הנפט.‬
‫אם תמצאו משהו,‬
‫אל תתקרבו ואל תיגעו בשום דבר.‬
‫המכונית של ג'אנה‬ ‫נמצאה בסמוך לבארות הנפט של סיגנל היל.‬
‫בכל האזור הזה יש הרבה בורות ענקיים ועמוקים‬
‫שנחפרו במהלך חיפושי נפט באזור.‬
‫היינו שם די הרבה זמן,‬ ‫אבל לא מצאנו שום דבר.‬
‫זה היה מאכזב מאוד‬ ‫כי רצינו לתת למשפחה סגירת מעגל.‬
‫עכשיו נאלצנו להתחיל מנקודת ההתחלה.‬
‫עדיין לא הייתה לנו גופה,‬
‫ובסופו של דבר, אנחנו בלשי רצח.‬
‫במדינת קליפורניה, בתיקים שאין בהם גופה,‬ ‫קשה מאוד להוכיח שמדובר ברצח.‬
‫- 5 בספטמבר, 2001‬ ‫16 יום להיעדרותה של ג'אנה -‬
‫הצלחנו לקבל צו חיפוש נוסף בבית‬
‫וערכנו בדיקת לומינול.‬
‫בחדר השינה הראשי נמצאה טיפת דם‬
‫על השטיח ליד המיטה.‬
‫לקחנו דגימות דנ"א של ג'אנה‬ ‫ממברשת השיער שלה.‬
‫כתמי הדם שנמצאו בחדר השינה‬
‫והדם בתא המטען של הפאת'פיינדר,‬ ‫תאמו לדנ"א של ג'אנה.‬
‫היינו עדיין בשלב איסוף ובדיקת הראיות,‬
‫אבל על סמך הכמות הגדולה של הדם‬ ‫בתא המטען של הפאת'פיינדר שלה,‬
‫כל אחד היה מגיע למסקנה שהיא נרצחה,‬
‫ושגופתה הונחה שם בשלב מסוים.‬
‫הגעתי למסקנה שאפשר לשנות את סיווג החקירה‬ ‫ממקרה היעדרות של אדם במצוקה לרצח.‬
‫בשלב זה של החקירה שלנו, בעלה, ברוס,‬
‫היה היחיד שהייתה לו גישה אליה.‬
‫ברוס היה האדם האחרון שראה אותה בחיים,‬
‫ולמעשה אין לו אף אליבי אחר,‬ ‫מלבד שהוא היה איתה לבד בסוף השבוע.‬
‫אז בשלב זה התחלנו להתמקד בברוס, בעלה.‬
‫מנקודת המבט של הבלשים,‬
‫ברוס טוען שג'אנה הייתה בחיים‬ ‫ושהם בילו ביחד את כל סוף השבוע,‬
‫שבת, ראשון ושני בבוקר.‬
‫ואז החוקרים שאלו את ברוס,‬ ‫"תהיה מוכן לעשות בדיקת פוליגרף?‬
‫"אנחנו רק רוצים לאמת את הסיפור שלך."‬
‫וברוס אמר, "בסדר".‬
‫הוא שאל את החוקרים‬ ‫אם הוא יוכל לראות את כל השאלות מראש.‬
‫זו לא המדיניות שלנו‬ ‫למסור מראש את השאלות האלה.‬
‫הוא קיבל הרבה עצות מהרבה חברים,‬
‫בתחום החוק ואפילו במשטרה,‬
‫ושמע כל מיני סיפורי אימה‬
‫על כך שהם משתמשים בשאלות מטעות.‬
‫היה לו עורך דין, והוא ייעץ לו,‬ ‫"לא, אתה לא צריך לעשות פוליגרף".‬
‫ברוס היה נואש לעשות משהו.‬
‫הוא לא היה יכול לשבת בחיבוק ידיים‬ ‫ולא לעשות כלום.‬
‫אני עושה כל מה שביכולתי להחזיר את אשתי.‬
‫אני יודע שהוא פנה לתחנות טלוויזיה‬ ‫ופנה לציבור.‬
‫שמי ברוס קוקליץ',‬
‫ואני מחפש את אשתי מזה 11 שנה,‬
‫ואני מציע פרס של 100,000 דולר על החזרתה.‬
‫הפרס של 100,000 דולר עדיין בתוקף.‬
‫אני רוצה את אשתי בחזרה.‬
‫כל מה שיידרש כדי להחזיר אותה,‬ ‫אני מוכן לעשות את זה.‬
‫ברוס החל להתראיין.‬
‫לאחר זמן מה, כמה נשים‬
‫שראו את הראיונות, יצרו קשר עם משרד השריף.‬
‫הם סיפרו שברוס יצר איתן קשר‬ ‫ושהוא הציע להן לצאת איתו לדייט.‬
‫הייתה אישה בבנק.‬
‫ברוס שאל אותה,‬ ‫"תרצי לצאת איתי לארוחת ערב?"‬
‫היא לא ייחסה לזה ממש חשיבות‬ ‫עד שראתה את הריאיון בטלוויזיה שאשתו נעדרת.‬
‫הייתה אישה נוספת שעבדה במשרד נאמנות.‬
‫היא לא רצתה להיות מעורבת בזה.‬
‫הייתה גם עדות של אחת השכנות.‬
‫ברוס קוקליץ' השאיר פתק‬ ‫על שמשת המכונית שלה:‬
‫"האם הנכדה שלך תסכים לצאת איתי?"‬
‫היא חשבה, "זה מוזר".‬
‫"למה שישאיר לי פתק‬ ‫שהוא מעוניין לפגוש את הנכדה שלי?"‬
‫ממש לפני ולאחר היעלמותה של ג'אנה,‬ ‫הוא הציע לכל הנשים האלה לצאת איתו,‬
‫וכולן סירבו בגלל שהוא נראה להם קריפי.‬
‫ברוס היה מעוניין לצאת עם נשים אחרות‬
‫בזמן שהוא התראיין לטלוויזיה‬ ‫וסיפר כמה שהוא מתגעגע לאשתו,‬
‫ושהוא מוכן לעשות הכול‬ ‫כדי להחזיר את אשתו האהובה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫ככה לא מתנהג בעל שבור מצער.‬
‫זה נראה חשוד.‬
‫זה מתחיל להיות קצת יותר מדאיג.‬
‫כשהחוקרים התעמקו בחקירה הזאת,‬
‫נודע להם מחברים, קרובי משפחה,‬
‫שג'אנה לא הייתה מרוצה מחייה.‬
‫ג'אנה אמרה לי שהם עומדים לאמץ.‬
‫היא כל כך רצתה משפחה.‬
‫הם כבר הגישו את המסמכים,‬
‫ושתינו התרגשנו מאוד.‬
‫יום אחד היא באה לארוחת ערב,‬
‫בערך כחודש לפני שהיא נעלמה.‬
‫ושאלתי, "איך מתקדם האימוץ?"‬
‫והיא אמרה לי, "לא יהיה שום אימוץ".‬
‫עכשיו אני תוהה אם אולי‬ ‫זה היה משהו אחר איתה ועם ברוס.‬
‫לא יכולתי לדמיין את ברוס מאמץ ילד‬
‫כי אין ספק שזה היה מרחיק את ג'אנה מהעסק‬
‫אם היא הייתה הופכת לאמא.‬
‫האם לג'אנה נמאס מהשליטה של ברוס‬
‫שתמיד אמר לה, "אנחנו צריכים‬ ‫להרוויח יותר כסף, לעבוד קשה יותר"?‬
‫השליטה הייתה חשובה מאוד לברוס.‬ ‫הוא דרש שליטה במצב של העסק.‬
‫הוא דרש שליטה ביחסים אישיים.‬
‫זה היה החינוך שהוא קיבל.‬
‫נדע לנו שלברוס קוקליץ' יש היסטוריה ארוכה‬
‫של להזמין נשים לצאת איתו,‬
‫להעיר הערות גסות לנשים,‬ ‫לחפון נשים, לעשות דברים מסוימים.‬
‫ברור שזו בעיה בנישואים.‬
‫הוא רדף אחר נשים כשהיה נשוי.‬
‫ג'אנה ידעה על חלק מזה.‬
‫אנחנו לא יודעים מה ג'אנה תכננה,‬
‫אבל אנחנו יודעים שהיא ניסתה לשפר את עצמה,‬
‫להפוך את עצמה לעצמאית יותר,‬
‫כדי שהיא תוכל לצאת לבד אם היא רוצה.‬
‫היא חיפשה חיים חדשים, משהו שונה.‬
‫אני חושבת שהיא אולי איימה להתגרש ממנו.‬
‫אם ג'אנה הייתה אומרת, "זה הסוף.‬ ‫אתה לא רוצה את אותם הדברים שאני רוצה".‬
‫אני יכול לתאר לעצמי‬ ‫שברוס לא היה יכול לקבל את זה.‬
‫הוא היה מאוד שאפתן‬ ‫וחדור שאיפות להתעשר ולהשיג את מטרותיו.‬
‫אם הם היו מתגרשים,‬ ‫הוא היה נאלץ לחלוק את הכול.‬
‫אני באמת מאמינה שהוא הרג אותה בגלל כסף.‬
‫הוא לא רצה לחלוק את הרכוש.‬
‫התברר לנו שלברוס ולג'אנה‬ ‫היו פוליסות ביטוח חיים של מיליון דולר.‬
‫סביר להניח שהיא נרצחה למען רווח כספי.‬
‫במהלך החקירה, שוחחנו עם כמה שכנים שאמרו‬
‫שבשבת מוקדם בבוקר‬ ‫הם שמעו מה שנשמע כמו מריבה‬
‫בין גבר ואישה,‬
‫ושכן אחר תיאר את מה ששמע‬ ‫כגרירת רהיטים כבדים.‬
‫כלומר, התמונה הלכה והתבהרה‬ ‫ככל שהחקירה התקדמה.‬
‫- אוקטובר 2001‬ ‫חודשיים להיעדרותה של ג'אנה -‬
‫קיבלנו שיחה מעד ראייה‬
‫שסיפר שראה פאת'פיינדר לבן‬
‫חונה מול בית ברחוב קליפורניה בסיגנל היל,‬
‫אבל הם לא היו בטוחים‬ ‫שזו המכונית של ג'אנה.‬
‫מישהו אמר שהוא ראה את המכונית חונה שם‬
‫ביום ראשון לפני שהיא דווחה כנעדרת.‬
‫- יום שני, 20 באוגוסט‬ ‫ברוס מדווח שג'אנה נעדרת -‬
‫הוא ראה אדם לבן עם חולצה לבנה,‬
‫והוא פשוט ישב שם בסמטה,‬
‫וזה נראה חשוד בעיני העד הזה.‬
‫במשרד השריף חשבו, "ייתכן שזה היה ברוס?"‬
‫הרכבנו שלוש סדרות‬ ‫של צילומים למסדר זיהוי תמונות.‬
‫הראשון כלל צילום של ברוס,‬ ‫השני כלל צילום של דין, המאמן האישי,‬
‫והשלישי כלל צילום של כריס בוטוסאן,‬ ‫השותף העסקי.‬
‫העד הזה בחן את שלוש הסדרות‬
‫ובחר בסדרה עם הצילום של ברוס,‬ ‫והוא זוהה כאדם שישב במכונית.‬
‫לפי המידע הזה,‬ ‫ברוס היה באזור הזה ביום ראשון,‬
‫כשהוא אמר שהוא ואשתו היו לבד בבית.‬
‫ברוס רצה שמישהו אחר‬ ‫יואשם בהיעלמותה של אשתו,‬
‫ונראה שהוא לקח בכוונה את המכונית שלה,‬
‫השאיר אותה בשכונה ענייה מאוד‬
‫עם המפתחות במתנע, עם החלונות פתוחים...‬
‫כשהוא מייחל ומתפלל שמישהו ייקח אותה,‬
‫וכך יגרום לזה להיראות‬ ‫שמישהו אחר שדד את המכונית של ג'אנה.‬
‫סיגנל היל נמצאת צפונית ללונג ביץ'.‬
‫למשפחת קוקליץ' היו כמה בנייני דירות באזור.‬
‫כמה תושבים בסיגנל היל סיפרו לנו‬
‫שהם ראו שילדים מהשכונה‬ ‫נכנסו למכונית של ג'אנה,‬
‫עשו איתה סיבובים בשכונה,‬ ‫והחנו אותה בחנייה.‬
‫זה נהיה ברור, לא רק לנו,‬
‫אלא גם לבני משפחה ולחברים של ג'אנה‬
‫שהתחילו לגלות ספקות ביחס לברוס.‬
‫בטחתי בברוס ולא הייתה לי סיבה‬ ‫לא להאמין למה שהוא אמר לנו עד עכשיו.‬
‫- דייוויד טיטצ'נל‬ ‫אחיו החורג של ברוס -‬
‫עכשיו הייתי צריך להסתכל על הכול ולחשוב,‬
‫"האמון שלי בו היה מוצדק?‬
‫"האם קורים דברים נוספים‬ ‫שברוס לא מספר לי עליהם?‬
‫"האם יש בו צד נוסף שלא ידעתי על קיומו,‬
‫"שלא חשבתי שהוא אפשרי?"‬
‫הרכבנו ציר זמן של ה-18 וה-19 באוגוסט.‬
‫לפי ברוס, בסביבות 12:30 בלילה‬ ‫ג'אנה חזרה מההופעה.‬
‫בשבת בבוקר מוקדם, השכנים מעבר לרחוב‬
‫שמעו מריבה בין גבר לאישה.‬
‫כשהבלשים שאלו את ברוס שאלות נוספות כמו,‬
‫"איפה הייתם כל סוף השבוע?"‬
‫ברוס אמר להם,‬
‫"בשבת, קראנו ספרים, צפינו בטלוויזיה.‬
‫"ואז ביום ראשון,‬ ‫יצאנו לטייל, ודיברנו עם אנשים בשכונה."‬
‫כשהבלשים דיברו עם השכנים, הם אמרו,‬
‫"לא ראינו אותם."‬
‫אבל ברוס כל הזמן בא ושאל,‬
‫"זוכר שדיברתי איתך ביום ראשון? זוכר?"‬
‫והם אמרו, "לא, לא דיברנו".‬
‫לא הצלחנו לאמת שום דבר ממה שברוס אמר.‬
‫הוא אפילו לא זכר מה הם לבשו.‬
‫ברוס קוקליץ' זרע את החשד‬
‫שמישהו רצה לפגוע בג'אנה.‬
‫הוא ניסה להטות את החקירה כבר מההתחלה.‬
‫הוא טען שזו הייתה חטיפת רכב,‬
‫או שזה היה האדם בתא הקולי.‬
‫כל הדברים האלה היו צריכים להיבדק,‬ ‫והם נבדקו,‬
‫אבל כולם נפסלו.‬
‫לברוס היה מניע. ברוס הוא היחיד.‬
‫לברוס היה הרבה מה להרוויח ממותה של ג'אנה,‬
‫פוליסת ביטוח החיים הפוטנציאלית‬ ‫של מיליון דולר,‬
‫כל הנכסים,‬
‫והבית היפה שהיה להם שם, על מסלול הגולף.‬
‫אם הוא היה מצליח להימנע מגירושים,‬ ‫הוא היה מקבל הכול.‬
‫המשטרה מתייחסת אליך כחשוד בחקירה?‬
‫לא ככל שידוע לי.‬
‫אני עושה כל שביכולתי להחזיר את אשתי.‬
‫לברוס לא הפגין שום עדות לכך שהוא מתאבל.‬
‫אשתו נעדרת,‬ ‫והוא יצא לבלות, וניסה להכיר נשים‬
‫וניסה לקיים איתן יחסי מין.‬
‫נראה שברוס רצה להיות רווק.‬
‫ברוס רצה להיות איל הנדל"ן,‬ ‫הבחור עם הכסף והרכוש,‬
‫וג'אנה עמדה בדרכו.‬
‫אז הוא חשב על תוכנית‬ ‫להיפטר מאשתו ולרצוח אותה.‬
‫לדעתי ברוס הרג את אשתו מוקדם בשבת בבוקר.‬
‫ברוס עטף את גופתה בסדינים,‬ ‫בציפית הכרית או במגבת,‬
‫והעביר את גופתה לתאן המטען של הפאת'פיינדר,‬
‫שהיה בחנייה באותו זמן.‬
‫לפי כמות הדם שהייתה‬ ‫בתא המטען של הפאת'פיינדר שלה,‬
‫ייתכן שהגופה החלה להרקיב.‬
‫הגוף מאבד נוזלים כשהוא מתחיל להירקב.‬
‫לכן תהיתי,‬
‫אם הוא השאיר את גופתה בחניה בשבת ובראשון?‬
‫- לייקווד‬ ‫בית קוקליץ' -‬
‫ואז לקח את גופתה,‬
‫וזרק אותה איפשהו בין הבית שלהם לסיגנל היל,‬
‫כי ביום ראשון בלילה,‬ ‫הפאת'פיינדר נראה בסיגנל היל‬
‫כשהוא במושב הנהג.‬
‫- סיגנל היל -‬
‫ואז הוא הלך ברגל שישה ק"מ וחצי ללייקווד.‬
‫- לייקווד‬ ‫בית הזוג קוקליץ' -‬
‫כל הצוות עשה עבודה מצוינת‬
‫בפסילת כל אפשרות אחרת.‬
‫כל הדרכים הובילו לברוס קוקליץ'.‬
‫כשמחברים את כל הפרטים‬ ‫המשמעותיים והמפלילים האלה,‬
‫היו למשרד התובע המחוזי‬ ‫מספיק ראיות כדי להוציא צו מעצר.‬
‫- אדם נעצר באשמת רצח אשתו שנעלמה -‬
‫- 30 בינואר, 2002‬ ‫ארבעה חודשים להיעלמותה של ג'אנה -‬
‫ברגע שנודע לנו‬ ‫שברוס נעצר באשמת הרצח של ג'אנה,‬
‫כל הפרטים הקטנים החלו סוף-סוף‬ ‫להתבהר עבורי ועבור אשתי.‬
‫והצטערנו לחשוב‬
‫שלברוס באמת היה קשר לזה.‬
‫היו ראיות נסיבתיות רבות‬ ‫שהצביעו על כך שברוס אינו חף מפשע.‬
‫חשבתי, "זה נהדר!‬
‫"הוא פשוט יישב בכלא עד למשפט."‬
‫אבל טעיתי בגדול.‬
‫הוא השתחרר בערבות של מיליון דולר.‬
‫אני אוהב את אשתי. אני מקווה שהיא תימצא.‬
‫ואני נשבע בכל ליבי שאני לא אשם.‬
‫- 18 בפברואר, 2003‬ ‫תחילת המשפט -‬
‫לאחר חודשים רבים, כמעט שנה, הגענו למשפט.‬
‫כדי לקבל הרשעה, היה עלינו להוכיח‬
‫שהוא אחראי להיעלמותה בכך שהרג אותה.‬
‫אבל הבעיה שלנו הייתה שהראייה המרכזית שלנו,‬ ‫כלומר גופתה, אינה ברשותנו.‬
‫החיפוש אחר הגופה נמשך.‬
‫התיק הזה היה התנסות חדשה לכולנו‬
‫כי אף אחד מאיתנו‬ ‫לא טיפל בחקירה ללא גופה לפני כן.‬
‫ברבים מהתיקים האלה לא הושגו הרשעות.‬
‫היינו תקועים עם ראיות נסיבתיות.‬
‫זו משימה רצינית לתובע‬ ‫לשכנע את כל 12 המושבעים‬
‫שאין ספק סביר.‬
‫הסכנה בתיקים שאין בהם גופה היא‬ ‫שתמיד קיים ספק.‬
‫לג'אנה הייתה פוליסת ביטוח חיים‬ ‫בשווי מיליון דולר.‬
‫ברוס יכול היה לגבות את ביטוח החיים.‬
‫התביעה הייתה צריכה להוכיח שיש מניע כלכלי.‬
‫לתביעה היו הרבה עדים טובים‬
‫שרצו לבוא ולהעיד בשמה של ג'אנה.‬
‫זו הייתה אחריותי לעשות את זה.‬
‫היא הייתה האישה הכי מתוקה בעולם.‬
‫זה לא הגיע לה.‬
‫וכשראיתי את ברוס, הוא לא היה לחוץ בכלל.‬
‫ברוס רצה להעיד, וזה קצת הפתיע אותנו.‬
‫ברוב המקרים, כשנאשם עולה להעיד,‬
‫הם גורמים יותר נזק לעצמם במשפט‬ ‫מאשר תועלת.‬
‫עם זאת, ההגנה העלתה טענה חזקה.‬
‫אין שום מניע...‬
‫- הנרי סלסידו‬ ‫סניגור -‬
‫אישי או כספי ביניהם כפי שנטען.‬
‫ברוס קוקליץ' העיד‬ ‫שהיו לו יחסים טובים עם אשתו.‬
‫הצוות המשפטי שלו‬ ‫הציג תמונות מהחופשות של הזוג.‬
‫הם גם הראו למושבעים‬ ‫כרטיסי ברכה לימי הולדת ולימי נישואים‬
‫שבני הזוג החליפו ביניהם במהלך נישואיהם.‬
‫הוא צייר תמונה שונה של מה שקרה.‬
‫והשאלה הייתה,‬ ‫"האם חבר המושבעים יקנה את זה?"‬
‫כבלשים, התפקיד שלנו הוא להרכיב תמונה,‬ ‫והמושבעים צריכים לשפוט אותה.‬
‫ונדרש רק אדם אחד שלא יסכים איתה,‬ ‫וכל התיק יורד לטמיון.‬
‫אחרי שכל הראיות הוצגו,‬
‫השופט הקריא את ההוראות למושבעים,‬
‫והם נכנסו לחדר המושבעים כדי להתדיין.‬
‫חלף יום אחד ושום דבר לא קרה.‬
‫חלף עוד יום, ועוד יום... זה נמשך ונמשך.‬
‫כשחולפים יותר מיום אחד או יומיים,‬ ‫אני מתחילה לדאוג.‬
‫בתיק הזה, המושבעים התדיינו במשך שישה ימים.‬
‫היו שבעה שהאמינו שהוא אשם‬ ‫וחמישה שהוא לא אשם.‬
‫- פסילת משפט נגד הבעל -‬
‫הם לא הצליחו להגיע לפסק דין פה אחד.‬
‫השופט הכריז על פסילת משפט‬ ‫כי חבר המושבעים לא הצליח להגיע להחלטה.‬
‫- משפטו של קוקליץ' נפסל -‬
‫היה קשה לבלוע זאת.‬
‫במיוחד כי ידענו‬ ‫ששבעה מושבעים האמינו לטיעונים שהצגנו.‬
‫לא האמנתי שברוס יצא זכאי.‬
‫הוא הרג את ג'אנה והוא יוצא ללא עונש.‬
‫משרד התובע המחוזי בחן את העניין בכובד ראש.‬
‫ואז הוחלט ללכת למשפט חוזר,‬
‫אבל לנקוט גישה אחרת.‬
‫- אוקטובר 2003‬ ‫שמונה חודשים לאחר מכן -‬
‫התבקשתי לארגן מה שנקרא "משפט ויזואלי"‬
‫שיכלול את כל הראיות הנסיבתיות במצגת‬
‫ובאמצעות תרשימים.‬
‫- קונסואלו מדווחת שהפריטים הבאים חסרים -‬
‫החלטנו לא להדגיש שהוא רצח את ג'אנה‬ ‫בשביל ביטוח החיים שלה.‬
‫התכוונו להתרכז בציר הזמן.‬
‫הסדינים, ההיפטרות מהרכב.‬
‫כל אלה הצביעו על אשמתו של ברוס.‬
‫- המושבעים יצאו להתדיין‬ ‫במשפט הרצח השני של הבעל -‬
‫בסוף המשפט, כשהמושבעים יצאו להתדיין,‬
‫הרגשתי אופטימית.‬
‫חבר המושבעים יצא למשך כמה שעות בלבד,‬ ‫פחות מחצי יום,‬
‫והם צלצלו בזמזם, כלומר היה להם פסק דין.‬
‫המושבעים יצאו ופסק הדין הוקרא.‬
‫ברוס קוקליץ' נמצא אשם.‬
‫- קוקליץ' אשם ברצח אשתו -‬
‫אני זוכרת שישבתי שם ובכיתי.‬
‫זה היה ההצטברות של הכול.‬
‫עכשיו נוכל לתכנן טקס זיכרון לג'אנה.‬
‫- ג'נט קרפנטר‬ ‫אימה של ג'אנה -‬
‫אני רק מצטערת שלא יכולנו‬ ‫לשכנע אותו לספר לנו מה הוא עשה איתה.‬
‫גם לפושע יש משפחה, והם...‬
‫אתם יודעים, מאוכזבים ומתביישים.‬
‫לא הייתה שום סיבה שג'אנה תמות.‬
‫זה הרסני במיוחד לא לדעת איפה הגופה שלה‬
‫כדי שנוכל לקבל את הנחמה‬ ‫של פרידה אחרונה ממנה.‬
‫- דוריס מורו‬ ‫אימה החורגת של ג'אנה -‬
‫ברוס, לקחת את חייה של אשתך שאהבה אותך.‬
‫לקחת את כל מה שג'אנה הייתה‬ ‫ושהייתה יכולה להיות.‬
‫לקחת בת. לקחת אחיינית ובת דודה.‬
‫לקחת את רצונו של אביה לחיות‬ ‫ואת הדבר היחיד שהעניק לו נחמה.‬
‫אתה תיכלא במערכת בתי הכלא של המדינה‬
‫בהתאם לפרק הזמן הקבוע בחוק,‬ ‫שהוא 15 שנה עד מאסר עולם.‬
‫כשהשופט הכריז על גזר הדין של ברוס,‬
‫הוא הסתובב, הסתכל עליי ואמר,‬ ‫"אל תדאג לי. אני אהיה בסדר".‬
‫והם אזקו אותו והוציאו אותו משם.‬
‫הוא מניפולטור אגואיסטי,‬
‫וחשב שיצליח להיחלץ מכל זה‬ ‫בזכות קסמו האישי,‬
‫וזה פשוט לא הצליח.‬
‫ברוס לא הצליח להערים‬ ‫על בלשי מחלק הרצח הנחושים.‬
‫כולנו גאים מאוד לעבוד במחלק הרצח.‬
‫כשאנחנו עובדים על חקירה, אנחנו לא מרפים.‬
‫למרות שאני עדיין בקשר עם ברוס,‬
‫אין לי שום אהדה כלפיו וכלפי מצבו,‬
‫אבל אני לא יכול‬ ‫להעניש אותו יותר מכפי שהוא כבר נענש.‬
‫אני באמת מצטער על מה שקרה לג'אנה,‬ ‫ועל אמא ואבא שלה,‬
‫שלא ידעו מה קרה לבתם.‬
‫זה עצוב מאוד וזה שובר את לבי.‬
‫אני מתגעגעת לג'אנה בכל יום.‬
‫זה עדיין כואב.‬
‫היא הייתה אדם מקסים.‬
‫כן, אני מתגעגעת אליה מאוד.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היכולת להרכיב את הפאזל הזה,‬
‫ואז לקחת את זה לבית המשפט‬ ‫כדי ש-12 אנשים יסתכלו על זה,‬
‫ויסכימו פה אחד‬
‫עם מה שאני והצוות שלי הרכבנו,‬
‫זה מתגמל מאוד להיות מסוגל לעשות את זה.‬
‫כשאני מביט לאחור,‬
‫עכשיו כשאני כבר לא בלש רצח...‬
‫אני בפנסיה רק 32 ימים, אז זה די...‬
‫אחרי 42 שנה, אני עדיין מנסה להבין את זה.‬
‫כן, הייתי מדוכאת מאוד‬ ‫כשעזבתי את מחלק הרצח של משרד השריף.‬
‫הרגשתי כאילו שעזבתי את משפחתי.‬
‫אני מתגעגעת לריגוש, לאתגר של פענוח חקירה,‬
‫אז חשבתי על זה במשך שנה,‬ ‫ופשוט הייתי חייבת לחזור.‬
‫לא יכולתי להתמודד עם הפרישה.‬
‫בכיתי.‬
‫באמת. זאת אומרת, הייתי פשוט...‬
‫כל כך חצויה ביחס לפרישה,‬ ‫ולא הצלחתי לקבל את זה בליבי.‬
‫קארן שונקה פרשה אבל החליטה לחזור לעבודה.‬
‫היא מכורה לעבודה.‬
‫המשוגעת חזרה.‬
‫רק אחוז קטן מאוד של אנשים‬ ‫משתלבים במחלק הרצח,‬
‫ונשארים שם במשך, בואו נאמר, יותר מעשור.‬
‫אני חושב שנדרש אדם מיוחד‬
‫כדי לראות ולהתמודד עם הטראומה‬ ‫שאנחנו מתמודדים איתה.‬
‫אין עבודה שדומה לעבודה במחלק הרצח,‬ ‫אפילו לא במחלקים אחרים במשטרה.‬
‫אני חושב שזו הסיבה שאנחנו הופכים למשפחה.‬
‫יש לזכור שבחדר הזה יש אידאולוגיות שונות.‬
‫יש דתות שונות, יש גזעים שונים,‬
‫יש דעות פוליטיות שונות, אם תרצו,‬
‫אבל אנחנו עובדים ביחד...‬
‫- ריץ' טומלין‬ ‫בלש רצח בדימ' -‬
‫למען המשימה.‬
‫היינו חלק קטן ממשהו הרבה יותר גדול.‬
‫אחריות כבדה הוטלה על כתפינו.‬
‫אבל זה סוג של מגניב, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫להגיע לזירה ולהיות זה‬ ‫שמקבל את ההחלטות ומנהל את העניינים.‬
‫הייתי אומר שאם אני מתגעגע לדבר אחד,‬ ‫זה לאנשים שעבדתי איתם,‬
‫והכיף שהיה לנו,‬
‫והזמנים שבהם היה עלינו להיות רציניים‬ ‫ואלה שבהם יכולנו להשתעשע.‬
‫עמוק בפנים,‬ ‫תמיד תהיה שוטר, ותמיד תהיה בלש.‬
‫אם הייתי צריך לחזור ולעשות את זה שוב,‬ ‫והייתי שוב בן 25 או 30,‬
‫והייתי יודע שזה מה‬ ‫שצפוי לי ב-35 השנים הבאות,‬
‫לא הייתי משנה שום דבר, שום דבר.‬
‫לא הייתי משנה שום דבר.‬ ‫זאת הייתה החוויה המוצלחת ביותר בחיי.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬