‫- משרד השריף של מחוז לוס אנג'לס -‬
‫- הוא משרד השריף הגדול ביותר בארה"ב, -‬
‫- ומשרת את המחוז המאוכלס ביותר בה. -‬
‫- הבלשים בו חוקרים‬ ‫את מקרי הרצח האכזריים והמסובכים ביותר. -‬
‫- אלה סיפוריהם. -‬
‫- 4 במרץ, 1980 -‬
‫ב-4 במרץ, 1980,‬ ‫עבדתי כשוטר סיור במשמרת לילה.‬
‫שותפי ואני עמדנו לסיים את המשמרת‬
‫כשקיבלנו דיווח על חשד‬ ‫למציאת גופה בראט ביץ'.‬
‫הגישה לחוף הזה היא ממלאגה קוב.‬
‫כשהודיעו לנו על חשד לגופה על החוף,‬ ‫חשבתי מיד, "מדובר בשיכור.‬
‫"זה בטח מישהו שמעד ונפל,‬ ‫אולי מדובר בפצוע."‬
‫לא הייתי מוכן לקראת מה שמצאנו.‬
‫זה היה תיק רצח לא מפוענח‬ ‫שלא היו בו שום רמזים לזהות הרוצח.‬
‫תעלומה מוחלטת ללא עדים.‬
‫33 שנים לאחר מכן, מוניתי לחקור אותו.‬
‫אי אפשר שלא לתהות מה הרוצח הזה‬ ‫עולל במהלך 33 השנים האחרונות...‬
‫ועל אילו פשעים נוספים הוא לא נתן את הדין.‬
‫משרד השריף של מחוז אל-איי‬ ‫הוא המיטב שבמיטב.‬
‫כמה מהתיקים הכי מתוקשרים‬ ‫נשפטים בלוס אנג'לס.‬
‫- הוליווד -‬
‫עלינו להיות מסורים לעבודתנו ב-110 אחוז.‬
‫מדובר ברצח. אין פשע חמור מזה.‬
‫הדבר החשוב ביותר‬ ‫הוא דבקות במטרה ותחושת מחויבות.‬
‫הצדק יוצא לאור כשמגלים את האמת.‬
‫- מחלק רצח:‬ ‫לוס אנג'לס -‬
‫ב-2013, דיברתי עם מפקד הצוות שלי.‬
‫אמרתי, "אני רוצה לקבל כמה תיקי חקירה",‬ ‫ועל שולחנו היה תיק מ-1980.‬
‫- ראלף הרננדז‬ ‫בלש רצח לשעבר -‬
‫סקרנותי התעוררה רק מקריאת הדוחות בתיק.‬
‫כשהקורבן היא אישה,‬ ‫אני תמיד חושב על הבנות שלי.‬
‫התחלתי לקרוא את הדוחות,‬
‫וחשבתי, "זה ייקח אותי להרבה מקומות שונים".‬
‫כי אני צריך למצוא‬ ‫את כל האנשים בדוחות המקוריים.‬
‫איתרתי את דייוויד ביינגטון,‬ ‫השוטר הראשון שהגיע לזירה.‬
‫דיברנו בטלפון,‬ ‫והתרשמתי מהזיכרון הנהדר שלו מהמקרה.‬
‫הוא זכר אותו‬ ‫כי ב-1980 הוא היה שוטר טירון.‬
‫ב-1980, הייתי שוטר‬ ‫בעיר פאלוס ורדס אסטייטס.‬
‫פאלוס ורדס אסטייטס‬ ‫היא פרבר קטן מדרום ללוס אנג'לס.‬
‫צוקים יפהפיים, אחוזות,‬ ‫התושבים הם אנשים בעלי הכנסה גבוהה,‬
‫ושווי הבתים שם נאמד במיליונים‬ ‫כבר בשנות ה-70.‬
‫מקרי רצח בפאלוס ורדס אסטייטס היו נדירים,‬ ‫אם בכלל.‬
‫בזמנו, הייתי בן 21.‬
‫עבדתי לבד כשוטר סיור במשך חודש או חודשיים.‬
‫כשהוזעקתי לזירה והבנתי שייתכן שמדובר ברצח,‬
‫התחלתי לרעוד.‬
‫אישה נמצאה מתה על החוף‬ ‫במלאגה קוב בפאלוס ורדס אסטייטס.‬
‫היא כנראה הותקפה מינית והוכתה בראשה.‬
‫גולש מצא את התיק שלה‬ ‫שבתוכו היו מסמכי הזיהוי שלה.‬
‫- אליסון אוסטרובסקי‬ ‫סגנית התובע לשעבר -‬
‫התברר מיד שזו תרזה ברודרו מווילמינגטון,‬ ‫שבמרחק 20 ק"מ בלבד,‬
‫ושהיא הייתה רק בת 20.‬
‫- וילמינגטון -‬
‫אני זוכר שניסיתי לבדוק‬ ‫אם יש לה סימני חיים,‬
‫הגוף היה חם למגע,‬
‫אבל לא הצלחתי לגלות אם יש לה עדיין דופק‬ ‫או אם אני מרגיש את הדופק שלי.‬
‫אני חושב שחלק מזה היה לחץ.‬
‫ראיתי שהאישה הצעירה עירומה לגמרי‬ ‫מלבד זוג גרביים בגובה הברכיים.‬
‫היא הייתה שרועה על החול‬ ‫כשכפות רגליה לעבר האוקיינוס.‬
‫דם רב כיסה את פניה.‬
‫שיערה היה ספוג בדם.‬
‫היה קשה לראות את פניה מבלי להזיז את השיער.‬
‫על מצחה היה חתך,‬
‫ועל בטנה היו חבלות ופציעות טריות.‬
‫החוף היה זירת פשע.‬
‫הגאות הגיעה במהירות,‬ ‫ונאלצנו להרים אותה ולהרחיק אותה משם.‬
‫כשעשינו זאת, שותפי ניסה לתמוך בראשה.‬
‫כשהתקדמנו במעלה החוף, שותפי אמר לי,‬
‫"אוי, לא, היד שלי נעלמה בתוך הראש שלה."‬
‫היה פצע גדול בעורפה.‬
‫ידענו שזו לא הייתה תאונה.‬
‫גברת ברודרו הייתה קורבן הרצח הראשון שלי.‬
‫אין פשע חמור יותר מנטילת חיים של אדם אחר,‬ ‫וכשוטר, אתה לא רוצה לפשל בחקירת רצח.‬
‫משטרת פאלוס ורדס אסטייטס‬ ‫היא תחנת משטרה קטנה.‬
‫לאור חומרת הפשע הזה,‬
‫נדרשנו לפנות לסוכנות משטרה‬ ‫שיש לה אמצעים לטפל כראוי בחקירת רצח,‬
‫וחוקרי משרד השריף של לוס אנג'לס,‬ ‫ידועים כטובים ביותר.‬
‫כשאנשי מחלק הרצח של משרד השריף הגיעו,‬ ‫רשמתי כל פעולה שהם ביצעו.‬
‫כל תובע יגיד לך שתפקידנו‬ ‫הוא לא רק להרשיע אנשים,‬
‫אלא גם לוודא שהנהלים שיש לבצע‬
‫במהלך חקירת פשע נשמרים.‬
‫אנחנו נעזרים...‬
‫במצלמות אבטחה, עדי ראייה או ראיות מדעיות.‬
‫וב-1980, לא היו אפילו‬
‫מקצת מהאמצעים האלה שעומדים לרשותנו כיום.‬
‫בגדיה של הקורבן לא נמצאו בשום מקום בזירה.‬
‫מצאנו בקבוק משקה אלכוהולי ושתי כוסות.‬
‫באחת מהן היה עדיין נוזל שנראה כמשקה,‬
‫והן היו סמוך למקום שבו הארנק הושלך.‬
‫על סמך זאת הסקתי בזמנו‬
‫שהיה שם אדם נוסף‬ ‫ששתה משקה עם הקורבן לפני הרצח.‬
‫מצאנו גם עקבות צמיגים.‬
‫החוקרים היו משוכנעים‬ ‫שאלה עקבות הצמיגים של רכבו של החשוד.‬
‫אבל הצמיג היה די משופשף.‬
‫טביעות הצמיגים לא היה מספיק עמוקות,‬ ‫ולכן לא ניתן היה ליצוק מהן תבנית גבס.‬
‫בלשי הרצח של משרד השריף של מחוז אל-איי‬
‫יצרו מיד קשר עם בני משפחה‬ ‫ועם אנשים שהיו קרובים לקורבן,‬
‫כדי לגלות מידע‬ ‫שעשוי להוביל לחשוד פוטנציאלי,‬
‫ולהתחיל לבדוק את קצות החוט האלה.‬
‫התברר שהקורבן היא‬ ‫אשתו של אדם ששמו רוני פימאט.‬
‫כשהכרתי את תרזה, היא הייתה בת 18 או 19,‬ ‫ואני הייתי בן 20.‬
‫אני וחבר שלי יצאנו לבלות‬ ‫בצד המזרחי של וילמינגטון.‬
‫ואחת הבנות הביאה איתה את תרזה.‬
‫- רוני פימאט‬ ‫בעלה של תרזה -‬
‫וכשראיתי אותה, חשבתי, "וואו".‬
‫היא הייתה עצמאית מאוד, בעלת כוח רצון חזק.‬
‫אני לא יודע מה היא מצאה בי.‬
‫אני והחברים שלי התחלנו לעשות לפעמים סמים.‬
‫אבל כשטרי ואני נהיינו זוג,‬ ‫היא נתנה לי אולטימטום.‬
‫היא אמרה, "היי, אתה חייב להפסיק".‬
‫זו לא הייתה החלטה קשה.‬
‫אחרי שנתיים וחצי שהיינו ביחד,‬ ‫התחלתי לחשוב, "אני רוצה להתחתן איתה".‬
‫רציתי אותה. רציתי להקים משפחה.‬ ‫רציתי להתמסד.‬
‫אז עשיתי זאת. התחתנתי איתה.‬
‫היא נכנסה להיריון זמן קצר לאחר מכן.‬
‫אמרו לנו, "זו תהיה בת".‬
‫הייתי מאושר.‬
‫האופן שבו תרזה נרצחה היה מטריד מאוד.‬
‫היא מתה מוות אלים כתוצאה מחבטות בראשה,‬
‫וכנראה גם הותקפה מינית.‬
‫בנוסף לכך, התברר לנו‬ ‫שהיא הייתה בהיריון מזה כמה חודשים.‬
‫העובדה שחיים נוספים הגיעו לקיצם,‬
‫מעציבה מאוד.‬
‫בנוסף לטרגדיה הזאת, היא כבר הייתה אמא.‬
‫הייתה לה ילדה בת ארבע ששמה לינדה.‬
‫ה-4 במרץ, 1980,‬ ‫היה אחד הימים הגרועים בחיי.‬
‫סבתא שלי סיפרה לי שאמא שלי טבעה בחוף.‬
‫- לינדה ברודרו‬ ‫בתה של תרזה -‬
‫ושהיא הולכת לגן עדן עם המלאכים.‬
‫ושהיא לעולם לא תחזור.‬
‫הפכתי לילדה בעייתית.‬
‫לא רציתי להיות עם דודה שלי.‬
‫לא רציתי להיות עם סבתא שלי.‬ ‫לא רציתי להיות עם אבא שלי.‬
‫רציתי רק את אמא שלי.‬
‫ולא יכולתי להבין למה היא לא יכולה לחזור.‬
‫הרגשתי שהאדם היחיד שאי פעם אהב והגן עליי,‬ ‫עזב אותי.‬
‫ושעכשיו לא נשאר אף אחד שיאהב אותי.‬
‫כשפגשתי את לינדה לראשונה,‬ ‫היא הייתה בטח בת שנתיים.‬
‫היא עדיין דיברה כמו תינוקת,‬ ‫יכולת הדיבור שלה עדיין לא הייתה מפותחת.‬
‫היא הייתה ממש מתוקה.‬
‫בכלל לא הפריע לי‬ ‫שהיא לא הבת הביולוגית שלי.‬
‫נהגנו לשחק ב"בית קפה".‬ ‫היא הייתה לוקחת ממני הזמנה,‬
‫ואז מעמידה פנים שהיא מכינה לי אוכל.‬
‫היא הייתה ילדה טובה.‬
‫אהבתי את זה מאוד.‬
‫נהגתי להכין את התפריט עם רוני,‬ ‫ואז לקחתי אותו לאמא שלי.‬
‫והיא הייתה שואלת, "כמה תרצי, גברתי?"‬
‫והייתי אומרת, "שניים, בבקשה".‬
‫והיא הייתה מכינה לי‬ ‫טוסטים עם גבינה לאור נרות.‬
‫אני לא יודע למה לאור נרות, אבל ככה זה היה.‬
‫רוני התחתן איתה.‬ ‫הוא כנראה אהב אותה, וגידל את בתה כבתו שלו.‬
‫אבל זה לא הוציא אותו מרשימת החשודים.‬
‫יכול להיות שהוא איבד שליטה,‬ ‫אולי זה היה רגע רע, שבוע רע. מי יודע?‬
‫רוני היה אחד האנשים הראשונים‬ ‫שבלשי הרצח ממשרד השריף שוחחו איתו.‬
‫הבלשים חקרו אותי, ועניתי על כל שאלותיהם.‬
‫ב-3 במרץ, למדתי במכללת הארבור.‬
‫לא למדתי משהו מיוחד.‬ ‫הייתי בקורס ציור, היה לי כישרון לזה.‬
‫חזרתי הביתה, ואמרתי לאשתי,‬
‫"בואי נלך לבית של חבר שלי, ג'ורג'."‬
‫נהגנו לבלות בחניה שלו, לשתות ולעשן.‬
‫הלכנו לשם.‬
‫היא לא השתתפה.‬
‫היא הייתה בהיריון.‬
‫היא לא רצתה לעמוד כל הלילה במוסך.‬
‫הבנתי שהיא רוצה ללכת הביתה.‬
‫נסענו הביתה.‬
‫אמרתי, "אני חוזר לשם".‬ ‫היא אמרה, "אני לא רוצה שתחזור".‬
‫"אתה לא יכול לחזור."‬ ‫אמרתי, "אני חוזר". "לא, כדאי שלא תלך."‬
‫אמרתי, "טרי, אני חוזר לשם".‬
‫ואז יצאתי מהדלת.‬
‫הלכתי לכיוון הבית של חבר שלי.‬
‫שמעתי את הדלת נטרקת והסתובבתי לאחור.‬ ‫היא הלכה לכיוון הסמטה.‬
‫היה לנו שער לסמטה שהובילה לרחוב השני.‬
‫אחותה גרה שם, בהמשך הרחוב.‬
‫חשבתי, "היא כועסת.‬
‫"היא תלך לאחותה, תתלונן, ותלכלך עליי.‬ ‫היא תהיה בסדר."‬
‫אבל...‬
‫לא ראיתי אותה יותר.‬
‫כמה פעמים אישה נעלמת...‬
‫- ג'ון לוין‬ ‫סגן התובע המחוזי -‬
‫והבעל אומר,‬
‫"היא עזבה. אני לא יודע מה קרה לה."‬
‫בתשע פעמים מתוך עשר, זה שקר.‬ ‫הבעל אחראי להיעלמותה.‬
‫הם ביקשו שאוריד את החולצה,‬ ‫וחיפשו שריטות או פצעי הגנה,‬
‫אבל הם לא מצאו כלום.‬
‫הם שאלו, "עשית את זה?"‬ ‫"לא, לא עשיתי את זה."‬
‫כשהם חקרו את רוני, הוא היה מודאג ולחוץ.‬
‫כשאשתך נמצאת ללא רוח חיים...‬
‫אתה שבור מצער, המום וכך הלאה,‬
‫או שאתה מבועת מהאפשרות‬ ‫שיגלו שאתה זה שרצחת אותה.‬
‫יצאתי ממשרד השריף וחזרתי הביתה,‬
‫וראיתי ברחוב ניידות משטרה.‬
‫הם עקבו אחר הבית שלי.‬
‫מהר מאוד הוא התחיל לחשוש שהוא החשוד ברצח,‬
‫והוא אכן היה.‬
‫התקשרתי לדוד שלי, הנרי סלסידו,‬ ‫עורך דין פלילי.‬
‫הוא אמר לי, "אל תדבר איתם, תתעלם מהם".‬
‫אז זה מה שעשיתי.‬
‫לא היה לי אבא,‬ ‫אז כשאמא שלי התחתנה עם רוני,‬
‫ונודע לי שעומד להיוולד לי אח,‬
‫חשבתי שנהיה משפחה שלמה עכשיו‬
‫עם רוני, התינוק החדש, אמא שלי ואני.‬
‫הייתי מאושרת עד הגג.‬
‫ממש מאושרת.‬
‫אבל אחרי מה שקרה לאמא שלי,‬
‫לא נשארתי עם רוני.‬
‫משפחתו של אבא שלי הגיעה,‬ ‫ולקחה אותי משם מיד.‬
‫התגעגעתי אליה מאוד כשהם לקחו אותה.‬ ‫זה שבר אותי.‬
‫- 5 במרץ, 1980‬ ‫יום לאחר רצח תרזה -‬
‫במהלך הנתיחה שלאחר המוות,‬ ‫בוצעה בדיקת אונס.‬
‫אך בדיקות אונס ב-1980,‬ ‫היו שונות מאוד מכפי שהן כיום.‬
‫נלקחו דגימות מציפורניה,‬
‫כי נראה היה שמתחת לציפורניה יש חומר‬
‫שניתן היה להשוות אותו לסוג דם.‬
‫נלקחו גם דגימות,‬
‫לא לשם בדיקת דנ"א,‬ ‫אלא לשם בדיקת הימצאות תאי זרע.‬
‫היא נלקחה לחדר המתים.‬
‫הלכתי לשם וביקשתי לראות אותה.‬ ‫הייתי צריך לעשות סידורים לקראת ההלוויה.‬
‫הסדין כיסה את מחצית גופה,‬ ‫ואני פשוט... ברכיי רעדו.‬
‫פשוט לא האמנתי למראה עיניי.‬
‫תווי פניה נעלמו.‬
‫זה היה רק חושך מוחלט, חור גדול בתור פרצוף.‬
‫אמרתי מיד, "אני רוצה לוויה עם ארון סגור.‬
‫"ואני רוצה שהתינוק ייעטף ושיונח בזרועותיה,‬
‫"כדי שהם יהיו ביחד לנצח."‬
‫הבלשים שוחחו עם הרבה חברים ובני משפחה,‬
‫ואלה היו קצות החוט היחידים שהיו להם.‬
‫נודע להם שהאדם האחרון‬ ‫שראה את תרזה בחיים היה אחותה.‬
‫היא הגיעה לבית אחותה.‬
‫אחותה רצתה שהיא תישאר אצלה, אבל היא סירבה.‬
‫תרזה ברודרו עזבה את בית אחותה בלילה,‬ ‫והתחילה ללכת ברחוב.‬
‫בת דודתה זכרה שיום לפני מותה,‬
‫היא רצתה ללכת לחוף.‬
‫לתרזה ולרוני לא הייתה מכונית.‬
‫זה לא מופרך‬ ‫שהיא ניסתה לעצור טרמפ כדי להגיע לחוף.‬
‫- וילמינגטון -‬
‫- מלאגה קוב -‬
‫החוקרים חיפשו נואשות אחר עדי ראייה.‬
‫אך זה קרה בלילה, וגופתה נמצאה מוקדם בבוקר,‬
‫ולכן מעולם לא נמצאו עדי ראייה.‬
‫לא היו כלי חקירה רבים‬
‫שניתן היה להשתמש בהם‬ ‫כדי לגלות מי רצח אותה.‬
‫הבלשים התייחסו לרוני, בעלה של תרזה ברודרו,‬ ‫כחשוד פוטנציאלי.‬
‫לאחר חקירה יסודית,‬ ‫הם הגיעו למסקנה שלרוני היה אליבי.‬
‫רוני היה בחניה של חבר עם כמה עדי ראייה‬ ‫בלילה שבו אשתו נרצחה.‬
‫וזה בעצם ניקה אותו מחשד ברצח אשתו.‬
‫אף שחוקרי המשטרה הגיעו למסקנה‬ ‫שרוני אינו חשוד ברצח,‬
‫לא ניתן היה להסיר ממנו את החשד שדבק בו‬ ‫בקרב בני משפחה שחשבו והאמינו שהוא זה‬
‫שרצח את בתם, האמא או האחות שלהם.‬
‫כשהייתי בת שמונה או תשע,‬
‫בת דודתי ואני חיטטנו‬
‫בקופסאות של אימה ובמגירות שלה,‬ ‫ומצאנו את דוח הנתיחה שלאחר המוות של אימי.‬
‫אמרתי, "מה? אמרו לי שהיא טבעה!"‬
‫עדיין האמנתי שהיא טבעה.‬
‫אמרתי, "זה מה שקרה לה?"‬
‫כל בני המשפחה שלה אמרו‬ ‫שרוני היה זה שהרג את אמא שלי.‬
‫האמנתי בזה מיד כי הם רבו לעתים קרובות,‬
‫והייתי עדה לכך.‬
‫הייתי שם, צפיתי בזה בכל יום.‬
‫בלשי משרד השריף‬ ‫הוציאו אותי מרשימת החשודים.‬
‫אבל לא היה להם אף חשוד אחר,‬ ‫ולכן כולם חשבו שאני עשיתי זאת.‬
‫אני לא זוכר כמה פעמים ירו לעברי‬
‫כי אנשים חשבו שעשיתי את זה.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם אלה היו בני משפחה או חברים שלה.‬
‫מעולם לא ירו בי לפני שהיא מתה.‬
‫הייתי בטראומה, לא רציתי לחיות.‬
‫אם אשתך נעלמת במהלך ריב,‬
‫ואין שום ראיות‬
‫שמעידות שמישהו אחר עשה את זה,‬
‫אבל יש לך אליבי‬ ‫שסיפקו לך אנשים שקרובים אליך,‬
‫זה עשוי להיות אליבי לגיטימי או לא,‬
‫אבל אין חשודים אחרים.‬
‫לא היה לנו עד ראייה.‬
‫לא היו לנו בזמנו ראיות שיכולנו להשתמש בהן.‬
‫לא היה שום דבר נוסף שניתן היה לעשות.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫הרצח של תרזה ברודרו לא פוענח.‬
‫החקירה נותרה לא מפוענחת במשך עשרות שנים.‬
‫- ברודרו (1980) -‬
‫כשהייתי קטנה, בכיתי על אמא שלי.‬
‫שאלתי שאלות במשך השנים.‬
‫היו לי כל כך הרבה שאלות‬ ‫שאף אחד לא היה מוכן לענות עליהן.‬
‫אף אחד לא רצה לדבר עליה.‬
‫אף אחד לא רצה לדבר על מה שקרה.‬
‫אף אחד לא סיפר לי כלום.‬
‫נהגו לומר לי, "תהיי בשקט. היא לא תחזור".‬
‫התרגלתי לעובדה שאין לי הורים.‬
‫החלל שנפער לאחר שאימי מתה מעולם לא התמלא.‬
‫אני לא חושבת שהוא אי פעם יתמלא.‬
‫במשך שנים אנשים הצביעו לעברי,‬
‫התחמקו ממני, או דיברו מאחורי גבי.‬ ‫לא יכולתי להתמודד עם זה.‬
‫לא חשבתי על הבת שלי, ולא חשבתי על טרי.‬
‫עבדתי רק כדי להתמסטל,‬
‫כדי שלא אצטרך להתמודד עם הלחץ‬
‫של אנשים שהסתובבו בעיר ואמרו,‬ ‫"זה הוא. הוא הרג את אשתו".‬
‫כשהתבגרתי, ראיתי אותו לפעמים ברחוב.‬
‫לא רציתי לדבר עם רוני. לא ידעתי מה להרגיש.‬
‫חשבתי, "יכול להיות שהוא באמת..."‬
‫"האם ייתכן שהוא..."‬
‫התחלתי לשאול אנשים, כי הם אלה שאמרו לי.‬
‫ראיתי אותם רבים לעתים קרובות,‬ ‫אבל יכול להיות שהוא באמת הרג אותה?‬
‫- משרד השריף של מחוז לוס אנג'לס‬ ‫מחלק רצח -‬
‫- 33 שנה לרצח תרזה ברודרו -‬
‫כשקיבלתי לידיי את החקירה, הרגשתי‬ ‫שיש לי קשר לרקע התרבותי של המעורבים.‬
‫בשנות ה-80,‬ ‫התרבות בווילמינגטון הייתה דומה מאוד‬
‫לזו שבמזרח אל-איי, האזור שבו גדלתי.‬
‫התושבים שם היו בעיקר היספנים,‬
‫תרבות הלואו-ריידר, כנופיות, פשע.‬
‫ראיתי לפעמים שההורים שלי פחדו...‬
‫הם פחדו להתקשר למשטרה.‬
‫ב-1980, הייתי בן 13 ולמדתי בכיתה ח'.‬
‫אם היית אומר לי שאהיה מעורב‬
‫בחקירת רצח שהתרחש בפאלוס ורדס אסטייטס,‬
‫שהייתה רחוקה כמרחק שמיים מארץ‬ ‫ממזרח אל-איי, הייתי אומר לך שאתה משוגע.‬
‫לא הייתי ילד שאמר, "אני רוצה להיות שוטר".‬
‫זה הדבר האחרון שחשבתי שאהיה.‬
‫התשוקה נולדה ברגע שהתחלתי לעבוד כשוטר,‬
‫וכשהבנתי שאני יכול להביא לשינוי.‬
‫ראלף נקט גישה מאופקת יותר.‬
‫- טאי לאבה‬ ‫בלש רצח לשעבר -‬
‫הוא לקח על עצמו אתגרים ועשה לעצמו שם.‬
‫ראלף לא התעניין בקידום.‬ ‫הוא רצה להיות בלש טוב.‬
‫אנשים תמיד שואלים אותי,‬ ‫"איך זה להיות בלש רצח?"‬
‫זה כמו ללהטט כדורים באמצע הים.‬
‫אתה לא רוצה לטבוע,‬ ‫אבל גם לא להפיל את הכדור.‬
‫בחקירת תיק לא מפוענח,‬
‫יש הרבה מכשולים שונים שצריך להתגבר עליהם.‬
‫צורות החקירות השתנו‬ ‫במהלך עשר, 15 ו-20 השנים האחרונות.‬
‫פותחו טכניקות שונות ותהליכי חשיבה שונים.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫עלינו לעשות עבודת בילוש בסגנון ישן.‬
‫צריך לחפש אנשים, למצוא עדים.‬
‫אבל הטכנולוגיה היא נכס עצום עבורנו כיום‬ ‫בתיקים הלא מפוענחים האלה.‬
‫החקירה הזאת ב-1980,‬ ‫התנהלה שנים לפני שהחלו להיעזר בדנ"א.‬
‫יש אמצעי חקירה שונים שניתן לנקוט בהם.‬
‫עכשיו יש באפשרותנו לחזור,‬ ‫לקחת את הראיות האלה, ולפתח פרופילי דנ"א.‬
‫היו כמה ראיות שהשתמרו מזירת הרצח.‬
‫ידענו שיש מספיק ממצאים שנוכל לבדוק.‬
‫במשרד השריף הייתה‬ ‫חוקרת זיהוי פלילי מצוינת.‬
‫כשהיא בדקה את הראיות מהזירה,‬ ‫וניסתה לקבוע אם יש מספיק חומר גנטי,‬
‫התברר שעומדים לרשותה‬ ‫מעט מאוד ממצאים שהיא יכולה להשתמש בהם.‬
‫התברר שהציפורניים‬ ‫לא היו שימושיות כפי שקיווינו.‬
‫גם הראיות האחרות מהזירה לא היו מועילות.‬
‫לא היו טביעות אצבעות או דנ"א‬ ‫על בקבוק המשקה.‬
‫על הכוס נמצאה רק טביעת האצבע של תרזה.‬
‫ובניגוד למה שרואים‬ ‫בסדרות הטלוויזיה של CSI,‬
‫למרבה הצער,‬ ‫אנשים לא מפזרים את הדנ"א שלהם בכל מקום‬
‫או בזירות פשע שהם נקלעים אליהן.‬
‫לכן נאלצנו לשנות גישה,‬
‫ולחשוב על דרך אחרת לזהות את הרוצח.‬ ‫ואז השתמשנו בראיות של חוקר מקרי המוות.‬
‫חוקר מקרי המוות מצא על הקורבן דנ"א.‬
‫חוקרת הזיהוי הפלילי השתמשה בממצאים‬ ‫שלוקטו משיער הערווה של הקורבן,‬
‫ושטפה אותן.‬
‫את מי השטיפה היא הכניסה לצנטריפוגה‬
‫שבאמצעות סחרור מפיקה משקע.‬
‫היא בדקה את המשקע הזה במיקרוסקופ,‬
‫כדי לקבוע אם יש בו חומר גנטי כלשהו,‬
‫ומצאה ראש תא זרע אחד.‬
‫באמצעותו היא הצליחה לערוך בדיקת דנ"א.‬
‫המטרה הייתה לפתח פרופיל דנ"א.‬
‫לפעמים אנחנו מוצאים נוזלי גוף,‬
‫אבל אין זה עירבון שיש מספיק חומר‬ ‫לפתח פרופיל דנ"א שלם.‬
‫לפעמים זהו פרופיל חלקי,‬ ‫ולפעמים לא מוצאים כלום.‬
‫אם אין מספיק ראיות, זה מבוי סתום.‬
‫- 9 בינואר, 2014‬ ‫34 שנה לרצח תרזה ברודרו -‬
‫הבלש ראלף הרננדז קיבל את תיק החקירה שלי,‬ ‫והתקשר אליי.‬
‫הוא נטע בי תחושת ביטחון שהוא מבין אותי.‬
‫הוא הכיר את סגנון החיים שלי, מה שעברתי.‬
‫ההתמכרות, הכנופיות, הכול.‬
‫הוא מגיע ממזרח אל-איי,‬ ‫ולכן מכיר את הדברים האלה.‬
‫כשוטר, החיים האלה מוכרים לו,‬ ‫ותפיסת המציאות שלו קרובה יותר לשלי.‬
‫הוא התייחס אליי כפי שהתייחס לכל אדם אחר.‬
‫הוא לא התייחס אליי כמו לצ'יקאנו,‬ ‫אלא כאל בן אנוש.‬
‫ולכן דיברתי איתו,‬ ‫וסיפרתי לו שיש לי מידע נוסף.‬
‫- לוס אנג'לס‬ ‫משרד השריף -‬
‫רוני סיפר לנו שמישהי שהוא מכיר מהשכונה‬
‫ניגשה אליו ערב אחד ואמרה,‬ ‫"היי, אני מרגישה רע.‬
‫"במשך שנים לא סיפרתי לאף אחד.‬ ‫אני רוצה שתדע."‬
‫בסוף שנות ה-90,‬ ‫עדיין הייתי בסחרור של אובדן שליטה.‬
‫הייתי בבר.‬
‫חברה שלי נכנסה.‬ ‫מישהי שלא ראיתי כבר הרבה זמן.‬
‫היא ניגשה אליי.‬
‫"רוני, אני יודעת מי הרג את אשתך."‬
‫החיים של אנשים ממשיכים,‬
‫אך הם זוכרים בבירור פרטים‬ ‫מאירועים טראומטיים שהתרחשו בעברם.‬
‫הם מבינים בשלב מסוים שזה רודף אותם,‬ ‫ושהם צריכים לספר למישהו על מה שקרה.‬
‫כשפגשתי את הבלש ראלף הרננדז,‬ ‫הייתי נקי כבר זמן מה.‬
‫במשך זמן רב הרגשתי רע בגלל מה שקרה.‬
‫חשבתי שהגיע הזמן שאתמודד עם כמה תשובות.‬
‫היא הייתה בת זוג של חבר שלי.‬
‫לא ראיתי אותה הרבה זמן, ותהיתי מה קרה לה.‬ ‫לא ידעתי מה קורה איתה.‬
‫התחלנו לדבר, והיא התחילה לבכות.‬ ‫היא אמרה, "אני יודעת מי הרג אותה".‬
‫- צילום משטרתי‬ ‫רוני פימאט והבלש הרננדז -‬
‫שאלתי, "למה את מתכוונת?"‬
‫היא אמרה, "נחטפתי על ידי שני בחורים,‬ ‫והם תקפו אותי מינית".‬
‫הבחורים האלה אספו אותה.‬ ‫הם אמרו לה, "שימי קצת מזה על הלשון".‬
‫היא אמרה שמיד לאחר שהיא שמה‬ ‫את הנוזל על הלשון, היא איבדה תחושה.‬
‫היא הייתה יכולה לשמוע ולראות, אבל לא לזוז.‬
‫כאילו שהיא משותקת.‬
‫הם עינו אותה, התעללו בה מינית,‬
‫והיא אמרה לי שאז היא שמעה אותם אומרים,‬
‫"מה נעשה עם הגופה שלה?‬
‫"ניקח אותה לאיפה שזרקנו את טרי."‬
‫אבל היא ברחה דרך חלון המכונית‬ ‫במהלך הנסיעה,‬
‫עובר אורח עצר לעזור לה, והם הסתלקו.‬
‫הכרתי את האדם שהיא הזכירה.‬
‫הכרתי אותו טוב.‬
‫לפי כמה מהמאפיינים שלו, זה נשמע הגיוני.‬
‫זה מידע מכלי שני.‬ ‫הבחורה הזאת סיפרה לרוני, והוא סיפר לנו.‬
‫היינו צריכים למצוא את הבחורה הזאת.‬
‫בדוחות המקוריים היו כמה כתובות‬ ‫של אנשים בשכונה.‬
‫הלכתי לדבר עם כמה אנשים.‬
‫נודע לי שהיא חיה מחוץ למדינה.‬
‫איתרתי את מספר הטלפון שלה והתחלנו לשוחח.‬
‫היא שיתפה איתנו פעולה ברצון,‬ ‫והסכימה להיפגש איתנו. זה היה נהדר.‬
‫טסנו להיפגש איתה.‬
‫ראלף נסע לטקסס כדי לדבר איתה.‬
‫באותו רגע הבנתי,‬
‫"הבחור הזה יעשה כל מה שיידרש."‬
‫וזה נתן לי הרגשה ממש טובה.‬
‫לאחר 33 שנה, בהחלט הרגשתי‬ ‫שסוף-סוף יש מישהו שעומד לצידי.‬
‫- ברוכים הבאים לטקסס -‬
‫ממש לאחר שהגענו לטקסס,‬ ‫התקשרו אליי ממעבדת הזיהוי הפלילי.‬
‫הם אמרו לי, "מצאנו במאגר הדנ"א‬ ‫התאמה לראיות מזירת הפשע".‬
‫זה היה מדהים.‬
‫אבל זה היה קצת מבלבל‬
‫כי זה לא היה האדם שחשבנו,‬
‫זה שאליו הופנתה החקירה שלנו,‬
‫ושעמדנו לקבל עליו מידע‬ ‫מהאישה שנסענו להיפגש איתה.‬
‫זה היה אדם אחר לגמרי.‬
‫הודות לחוקרת הזיהוי הפלילי,‬ ‫היה לנו עכשיו שם.‬
‫מצאנו התאמה לאדם בשם רוברט איניגז.‬
‫- משרד הרישוי‬ ‫איניגז, רוברט אלן -‬
‫מי היה רוברט איניגז? מאיפה הוא הגיע?‬
‫מה הוא עשה? איפה הוא היה?‬ ‫איפה הוא היה לפני 34 שנה?‬
‫שמו של רוברט איניגז לא הופיע כלל בתיק.‬
‫אף אחד לא ראיין אותו.‬
‫שמו אפילו לא הוזכר.‬
‫היו המון שמות בדוחות המקוריים.‬
‫שמו לא היה אחד מהם.‬
‫אבל זה היה מסעיר מאוד.‬
‫חזרנו מטקסס לאחר שהתברר‬ ‫שמקור המידע שם הוא מבוי סתום.‬
‫עד מהרה התחלנו‬ ‫לערוך חקירת רקע על רוברט איניגז.‬
‫עיינתי גם בדוחות פליליים‬ ‫מהמעצרים הקודמים שלו.‬
‫ב-1981, נעצר רוברט איניגז באשמת אונס.‬
‫- מרץ 1980, רצח תרזה ברודרו‬ ‫פברואר 1981, איניגז נעצר באשמת אונס -‬
‫הקורבן בתיק הזה הייתה טרמפיסטית‬ ‫שהוא אסף ואנס אותה.‬
‫הקורבן דיווחה על האונס.‬
‫הוא נעצר מיד לאחר מכן.‬
‫הוא הואשם בבית המשפט.‬
‫נערך לו שימוע ראשוני.‬
‫הקורבן הגיעה למסור עדות.‬
‫וזמן מה לפני המשפט,‬
‫לא ניתן היה לאתר את הקורבן.‬ ‫התביעה בוטלה, והוא שוחרר.‬
‫- יוני 1981‬ ‫אישומי האונס נגד איניגז בוטלו -‬
‫במעבר מהיר ל-1982...‬
‫- אוגוסט 1982‬ ‫איניגז נעצר באשמת אונס -‬
‫הוא נעצר באשמת אונס נוסף שהוא הורשע בו,‬ ‫ונכנס לכלא.‬
‫בעקבות ההרשעה הזאת,‬ ‫הגיע הדנ"א שלו למאגר המידע.‬
‫התאמת הדנ"א היא רק אמצעי חקירה וקצה חוט,‬
‫ואנחנו נדרשים מבחינה אתית‬ ‫להשיג מה שנקרא "דגימת אישור".‬
‫היה עלינו לקבל ממנו דגימת דנ"א לשם אימות,‬
‫ולבדוק אותה מול הראיות‬ ‫שמצא חוקר מקרי המוות.‬
‫לכן המהלך הבא שלנו היה לאתר את מר איניגז.‬
‫הבלש ראלף הרננדז שאל אותי‬ ‫אם אני יודע מי זה רוברט איניגז.‬
‫אמרתי שלא, אבל קיוויתי מאוד שימצאו אותו.‬
‫תמיד תופסים את הפושע באמצעות דנ"א.‬
‫ועכשיו היה בידיהם הדנ"א.‬
‫עכשיו הם היו רק צריכים למצוא את הבחור.‬
‫עברייני מין נדרשים‬ ‫להירשם ביום ההולדת שלהם.‬
‫במקרה של מר איניגז,‬ ‫יום ההולדת שלו חל כארבעה חודשים‬
‫לאחר שלבלש הרננדז התברר‬ ‫שהוא חשוד פוטנציאלי.‬
‫המקום הכי קל לאתר את מר איניגז‬ ‫היה כשהוא יגיע להירשם.‬
‫- 3 בדצמבר, 2014‬ ‫ארבעה חודשים להתאמת הדנ"א -‬
‫איניגז הגיע לתחנת הארבור‬ ‫כדי להירשם כעבריין מין.‬
‫בשלב זה, רציתי לדעת עליו יותר.‬
‫רצינו לדעת איפה הוא גר,‬
‫איפה הוא היה,‬ ‫מי המשפחה שלו, מי החברים שלו,‬
‫כי אולי יש קשר כלשהו לתרזה.‬
‫בנוסף, רציתי גם להשיג דגימה מהדנ"א שלו.‬
‫אז סיפרתי לו מי אנחנו, מאיפה אנחנו,‬ ‫והוא היה מוכן לדבר איתנו.‬
‫- צילום משטרתי‬ ‫2014 -‬
‫ישבת בכלא ב-1980 או שזה היה...‬ ‫-אני חושב שב-1980.‬
‫לפני שנכנסת לכלא, איפה גרת?‬
‫אני חושב שגרתי בווילמינגטון ב...‬
‫בבית של אמי החורגת עם אבא שלי.‬
‫לא הכרתי הרבה אנשים בווילמינגטון.‬
‫זאת אומרת...‬
‫הסתובבתי שם, אבל...‬
‫לא ממש הכרתי שם אף אחד.‬
‫האמת שלא הייתה לי ממש תוכנית פעולה.‬
‫המחשבה הראשונה שלי הייתה,‬ ‫"תהיה מי שאתה. תדבר איתו, תרגיע אותו".‬
‫וזה פשוט התפתח משם.‬
‫יצאת פעם לחגוג בחוף הים?‬ ‫-לא.‬
‫אף פעם לא הלכת לשם?‬ ‫-לא.‬
‫ואף פעם לא היית במלאגה קוב,‬ ‫בפאלוס ורדס אסטייטס?‬
‫לא.‬
‫הגישה של ראלף הייתה להימנע ככל האפשר‬
‫מעימות.‬
‫הוא ניסה לגרום לאיניגז להרגיש בנוח,‬
‫והוא ניסה לעבור על המידע שהיה ברשותו,‬
‫ולראות אם הוא יכול למצוא מידע שיפליל אותו.‬
‫ספר לי על המקרה שבו נעצרת.‬
‫לקחתי אותה לרדונדו.‬
‫ואתה יודע, עשינו סקס.‬ ‫-אה-הא.‬
‫כן, היא סירבה, אבל אז...‬
‫אחר כך היא נכנעה ו...‬
‫והאשימו אותך באונס.‬ ‫-כן.‬
‫שחררו אותך כי היא לא הגיעה למשפט.‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫השם "תרזה" נשמע לך מוכר?‬
‫לא.‬ ‫-לא? בכלל לא?‬
‫יכולתי לראות את זה בחזה שלו.‬
‫הנשימה הכבדה שאנשים מתארים.‬
‫אפשר לראות שפעימות הלב מואצות,‬ ‫ושהלב פועם בחוזקה דרך החולצה.‬
‫אפשר היה להבחין בנשימות העמוקות,‬ ‫והיה ברור שהוא בלחץ.‬
‫אני רוצה להראות לך כמה תמונות.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה מכיר את הבחורה הזאת?‬ ‫או שאולי אתה זוכר אותה?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫האישה הזאת נמצאה מתה על החוף.‬
‫אתה בטוח שהיא לא נראית לך מוכרת?‬
‫תרזה ברודרו.‬
‫לא.‬ ‫-זה קרה במרץ, 1980.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫ההכחשות היו חשובות מאוד‬ ‫כי ראיות הדנ"א שלנו היו מוצקות.‬
‫אם הוא היה בא אלינו ואומר,‬ ‫"נפגשתי עם תרזה מאחורי גבו של בעלה,‬
‫"ושכבתי איתה באותו לילה",‬
‫זה היה מסבך את התיק שלנו.‬
‫לא. ממש לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫לכן להכחשה שלו הייתה חשיבות גדולה.‬
‫האם יש סיבה כלשהי‬
‫שהדנ"א שלך נמצא בזירה?‬
‫לא שאני...‬
‫לא, לא אמורה להיות.‬
‫לא אמורה להיות?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו כאן,‬ ‫ואנחנו יודעים שאתה יכול לעזור לנו.‬
‫כי הדנ"א שלך נמצא בזירה.‬
‫אני לא יודע... אני לא רואה איך.‬
‫אני בכלל לא מכיר את הבחורה.‬
‫אם אתה רוצה קשר טוב עם החשוד שלך,‬
‫אתה חייב לתת לו משהו.‬
‫היה לי מידע בשבילו,‬ ‫והוא היה צריך לדעת את המידע הזה,‬
‫כי זה יכול לדרבן אותו לומר משהו‬
‫שיעזור לנו להגיע לאמת, נכון?‬
‫כי מה אם היה לו הסבר הגיוני?‬
‫מה אם הוא לא עשה את זה, נכון?‬
‫אז אתה בטוח במאה אחוז‬ ‫שלא יהיו לך בעיות אם הדנ"א שלך נמצא שם?‬
‫לא.‬ ‫-אם ככה...‬
‫תהיה מוכן לתת לנו דגימת רוק?‬
‫אוקיי.‬
‫אני מודה לך.‬
‫כשיצאתי מהחקירה של איניגז,‬
‫הייתי משוכנע שמצאנו את הפושע שלנו.‬
‫אבל היה חשוב יותר לבנות תיק ולדעת בוודאות,‬ ‫"זה הבחור שלנו", ואז לעצור אותו.‬
‫באמצעות דגימת דנ"א ממר איניגז‬
‫התאפשר לאנשי משרד השריף לבצע בדיקות אימות.‬
‫- מחוז לוס אנג'לס‬ ‫חוקר מקרי המוות -‬
‫נמצאה התאמה לדנ"א שלו,‬
‫וההתאמה הוכחה באמצעות סטטיסטיקה,‬
‫שהייתה אחת ל-82.5 טריליון,‬
‫ויש רק שבעה מיליארד אנשים על כדור הארץ.‬
‫ולכן אחת ל-80 ומשהו טריליון,‬
‫זו התאמה די משמעותית.‬
‫במקרה הזה, ברור מאוד שהוא הרוצח.‬
‫עכשיו השאלה היא, "מה אפשר לעשות‬ ‫כדי שהאישומים יהיו משכנעים אפילו יותר?"‬
‫למקרה האונס ב-1981 הייתה חשיבות עליונה‬
‫כי הקורבן של איניגז הייתה אישה‬
‫שהייתה בתחנת האוטובוס בווילמינגטון,‬ ‫והוא הציע לה טרמפ.‬
‫- ברוכים הבאים לווילמינגטון -‬
‫תרזה נראתה לאחרונה בווילמינגטון,‬
‫והיו קווי דמיון אפשריים בשיטת הפעולה.‬
‫למרבה המזל,‬ ‫הצלחתי לאתר ולראיין את קורבן האונס ב-1981.‬
‫- צילום משטרתי‬ ‫קורבן האונס ב-1981 -‬
‫כשפגשתי אותו, לא עצרתי טרמפים אלא הלכתי.‬
‫הוא עצר לידי, ושאל אם אני רוצה טרמפ.‬ ‫אמרתי, "כן".‬
‫הנסיבות שהיא תיארה לנו‬ ‫דומות לנסיבות שלדעתנו קרו לתרזה.‬
‫עד כמה את בטוחה שהאיש הזה אילץ אותך...‬ ‫אנס אותך?‬
‫במאה אחוז.‬
‫הפסקתי להתנגד כי הוא איים להרוג אותי.‬
‫הוא איים עליה. היא נכנעה.‬
‫תרזה הוכתה ונרצחה.‬
‫אני מאמין שתרזה נאבקה בו,‬
‫ואיניגז מימש את האיום שלו.‬
‫ולכן לעדות הזאת הייתה חשיבות רבה,‬
‫והיא סיפקה בסיס‬ ‫הרבה יותר מוצק לחקירה שלנו.‬
‫כשאני עובד על חקירה לא מפוענחת,‬
‫אני תמיד שואף לשוחח עם החשוד אם זה אפשרי.‬
‫אני רוצה להעריך אותו בעצמי.‬
‫אני רוצה לראות איך הוא מגיב לשאלות שלי.‬
‫אני רוצה לראות אם הוא יפליל את עצמו.‬
‫במה הוא יודה?‬ ‫עם אילו בעיות יהיה עליי להתמודד?‬
‫זו ההזדמנות היחידה שתהיה לי‬ ‫לנהל איתו שיחה.‬
‫ברגע שהאישומים יוגשו, לא אוכל לדבר איתו.‬
‫רוברט איניגז סיפר לראלף הרננדז‬ ‫שהוא מעולם לא פגש את הקורבן,‬
‫שהוא מעולם לא שכב איתה,‬
‫שהוא מעולם לא היה בפאלוס ורדס אסטייטס,‬
‫או בחוף הזה במלאגה קוב.‬
‫ככל שהוא היה נחוש יותר להכחיש זאת,‬
‫כך תיק החקירה שלנו יהיה מבוסס יותר‬
‫כי אוכל להוכיח שזה שקר.‬
‫ג'ון רצה להצטרף אליי‬ ‫לתשאול נוסף של רוברט איניגז.‬
‫אז שנינו הלכנו לדבר איתו.‬
‫- צילום משטרתי‬ ‫2017 -‬
‫- החשוד רוברט איניגז‬ ‫הבלש ראלף הרננדז וג'ון לוין -‬
‫היי, אני צריך לדבר עם רוברט, בבקשה.‬
‫מי אתה?‬ ‫-שמי ראלף.‬
‫הוא מכיר אותי.‬
‫וזה ג'ון.‬
‫התשאול השני לא היה אידיאלי.‬
‫חלק מזה היה בגלל שאשתו והבת שלו היו שם.‬
‫משפחתו הייתה שם.‬
‫תיכנסו.‬
‫תודה.‬
‫אתם נראים כאילו אתם מתכוונים לעצור אותו.‬ ‫-אלוהים, לא. אנחנו...‬
‫לא, אנחנו נלך מכאן.‬ ‫רציתי רק לדבר איתו עשר דקות.‬
‫ואולי לקבל קצת פרטיות אם זה בסדר מבחינתך.‬
‫למה? אין לו סודות ממני.‬
‫אין לי סודות ממנה.‬ ‫-שום דבר.‬
‫אנחנו מספרים הכול אחד לשני.‬
‫אנחנו רוצים להתייחס אליו בכבוד,‬ ‫ולשוחח איתו‬
‫בלי אנשים אחרים כאן, אם זה מה שהוא רוצה.‬
‫אבל אם זה איך...‬ ‫-לא, היא יכולה להישאר.‬
‫היה מאוד לא סביר שהוא סיפר לאשתו,‬
‫שבזמן הרצח עדיין לא הייתה איתו,‬
‫"דרך אגב, את צריכה לדעת‬ ‫שאנסתי ורצחתי אנשים‬
‫"לפני שהכרנו אחד את השני."‬
‫ולכן רצינו לדבר איתו בפרטיות,‬ ‫אך למרות שחזרנו והצענו זאת שוב ושוב,‬
‫עמדתו הייתה, "לא, אין לנו סודות",‬ ‫וכך הלאה.‬
‫לכן נאלצנו לתשאל אותו בנוכחותה.‬
‫תקשיב לי עד הסוף.‬ ‫-אין לי שום קשר לזה.‬
‫רוברט, תקשיב לי.‬
‫הוא לא רצה להודות בכל זה בנוכחותן,‬
‫וכשג'ון התחיל להפעיל עליו לחץ,‬ ‫עם יותר פרטים מהמקרה,‬
‫הוא התחיל להכחיש.‬
‫הוא התגונן במרץ.‬
‫לא אשנה את הגרסה שלי.‬
‫אני לא מכיר אותה.‬ ‫בחיים לא ראיתי אותה, ולא פגשתי אותה.‬
‫במהלך התשאול,‬ ‫ג'ון האשים את איניגז בביצוע הרצח.‬
‫אמרת שמעולם לא פגשת את הבחורה הזאת.‬ ‫-לא.‬
‫אז איך אתה מסביר ש...‬
‫איזה סוג של דנ"א מצאנו לדעתך?‬
‫בטח הזרע שלי.‬
‫כן. אז אתה יכול להגיד לי‬ ‫איך זה יכול להיות, רוברט?‬
‫זה לא יכול להיות‬
‫כי אני בכלל לא מכיר אותה.‬ ‫בחיים לא פגשתי ולא ראיתי אותה.‬
‫רוברט...‬ ‫-אין לי שום קשר לזה.‬
‫- שיער הערווה של הנרצחת -‬
‫מצאנו את הזרע שלך‬ ‫על שיער הערווה של האישה המתה הזאת.‬
‫האישה המתה נכנסה לרכב סמוך לאותו מקום‬
‫שבו, כשנה לאחר מכן, אספת את לורי...‬
‫האישה הזאת הוכתה בראשה.‬
‫הפעלנו עליו לחץ, אבל הוא רק המשיך להכחיש.‬
‫עם זאת, ג'ון גרם לו להודות‬ ‫שהוא בעצמו לא היה מאמין להכחשות שלו.‬
‫וכך השגנו את מה שבעצם רצינו.‬
‫אתה מסכים שאם הזרע שלך נמצא בתוכה,‬
‫זה אומר שבטח הכרת אותה,‬
‫וששכבת איתה?‬
‫באותו לילה על החוף?‬
‫כן, זה יהיה הגיוני.‬
‫אם היית יושב במקום שבו אני יושב עכשיו,‬
‫היית מאמין לדבריך?‬
‫תגיד לי אתה.‬ ‫-אני הייתי מאמינה לו.‬
‫גברתי, אני לא שואל אותך.‬
‫אם היית במקומי עכשיו,‬ ‫היית מאמין לסיפור הזה? תגיד לי אתה.‬
‫לא, לא הייתי מאמין לסיפור הזה.‬
‫אני חושב שגם 12 מושבעים לא היו מאמינים.‬
‫על פניו היה מבט של השלמה‬
‫שהוא יודע לאן זה הולך.‬
‫תיפח רוחי אם אחזור לכלא‬ ‫בגלל משהו שלא עשיתי.‬
‫אוקיי, אז תקשיב.‬
‫הדנ"א שלך...‬
‫אני יודע מה אתה אומר.‬ ‫הדנ"א שלי היה עליה, אבל אני לא יודע איך.‬
‫סיימנו? זה מתחיל לעצבן אותי.‬ ‫-כן.‬
‫אני מוכנה לפנות לעורך דין.‬ ‫נפנה לעורך דין.‬
‫רגע. תקשיב.‬ ‫-סיימנו?‬
‫סיימנו. זהו זה.‬ ‫-רוברט... לא, תקשיב לי.‬
‫אין עוד מה לומר.‬
‫אם תגיד לי שאתה רוצה שנעזוב, אנחנו נעזוב.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫גברתי, אני מדבר אליו.‬
‫אני רוצה שתלכו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בסדר. זו האפשרות שלך.‬
‫בשלב זה היינו משוכנעים שיש לנו מספיק.‬
‫השגנו את הדנ"א, ואת ההכחשות של איניגז.‬
‫היו בידינו כמה מההודאות שלו. תפסנו אותו.‬
‫- ספטמבר 2017‬ ‫37 שנים לרצח תרזה ברודרו -‬
‫בספטמבר 2017,‬ ‫ביצענו סוף-סוף את המהלך שלנו.‬
‫צוות מעקב עקב אחר איניגז כשיצא מביתו.‬
‫ניידת משטרה עצרה לידו,‬
‫והוא נעצר באשמת רצח.‬
‫- אדם נעצר באשמת רצח‬ ‫של נשואה טרייה ב-1980 -‬
‫הוא לא אמר לנו הרבה,‬ ‫אבל זה כבר לא היה חשוב.‬
‫היו לנו מספיק ראיות ומידע‬ ‫להציג בבית המשפט.‬
‫אני עדיין זוכר שיצאתי והתקשרתי לרוני.‬
‫הטלפון צלצל,‬ ‫וראיתי שהמתקשר הוא "הבלש ראלף".‬
‫חשבתי, "שיט.‬
‫"עדיין מוקדם מדי."‬
‫נלחצתי, והרגליים שלי התחילו לרעוד.‬
‫עניתי.‬
‫הוא אמר, "רוני". "ראלף, מה קורה?"‬
‫הוא שאל, "אתה יושב?"‬ ‫וברגע הזה, הלב שלי התפוצץ.‬
‫אמרתי לו, "תפסנו אותו".‬
‫אנחנו מאשימים אותו.‬
‫פשוט בכיתי.‬
‫ישבתי במכונית שלי ובכיתי, במשך 45 דקות.‬
‫שיחת הטלפון הזו הייתה מאוד מרגשת.‬
‫התקשרו אליי ואמרו,‬
‫"בעוד שעה נערוך מסיבת עיתונאים.‬
‫"האדם שהרג את אמא שלך נעצר."‬
‫פשוט התחלתי לבכות. לא האמנתי.‬
‫ביקשו שאגיע מיד למרכז אל-איי.‬
‫לא יכולתי להגיע לשם.‬
‫אבל אבי החורג היה שם, כמובן.‬ ‫הוא היה שם לכל דבר.‬
‫- משרד השריף‬ ‫מסיבת עיתונאים, 9 בספטמבר, 2017 -‬
‫מסיבת העיתונאים הייתה בעצם בשביל רוני,‬
‫כדי שהוא יוכל לספר את סיפורו לתקשורת‬
‫ולתאר להם מה שהוא עבר.‬
‫בלש.‬
‫תודה.‬
‫ביום מסיבת העיתונאים,‬ ‫אפשר לראות אותי מאחור.‬
‫הייתי קצת מתוח.‬
‫הזעתי, והתחלתי להיראות‬ ‫כמו רודי ג'וליאני כשעמדתי שם.‬
‫בשלב זה, אנחנו רוצים‬ ‫להציג לכם את רוני פימאט,‬
‫שהיה נשוי באותה עת לתרזה ברודרו.‬
‫רוני.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום.‬
‫חלפו יותר מ-37 שנים.‬
‫חיכיתי זמן רב ליום הזה.‬
‫אני רוצה להודות למשפחתי‬ ‫על שתמיד האמינה בי,‬
‫הם תמיד עמדו לצידי,‬ ‫ואני רוצה להודות לאנשים כאן.‬
‫כי בלעדיהם, לא הייתי נמצא כאן היום.‬
‫התמודדתי עם דברים קשים במשך זמן רב,‬
‫ועם חוסר הוודאות‬ ‫וחוסר הידיעה של למה או איך.‬
‫ו...‬
‫אני פשוט שמח שהיום הזה הגיע.‬
‫תודה רבה.‬
‫עכשיו כולם יודעים שזה לא הייתי אני.‬
‫הם הסירו מעליי את הנטל.‬
‫עכשיו אנשים ידעו את האמת.‬
‫היה לי חשוב שרוני יקבל את ההכרה הזאת.‬
‫ברגע שאמרו לי שזה לא הוא,‬ ‫ושמישהו אחר עשה את זה,‬
‫אמרתי, "אלוהים אדירים".‬
‫ניסינו לבנות מערכת יחסים.‬
‫אבל...‬
‫כן, דברים לא תמיד מסתדרים.‬
‫ב-2 באוקטובר, 2017,‬
‫הגשתי את האישומים נגד רוברט איניגז.‬
‫הסעיף הראשון היה רצח,‬ ‫והסעיף השני היה אונס.‬
‫בהתבסס על הנסיבות, החוק והראיות באותו זמן,‬
‫לא יכולנו להגיש אישום על רצח התינוק.‬
‫- פימאט‬ ‫רעיה, טרי אן, 1980-1959, בת, סופיה, 1980 -‬
‫לפני שהספקנו לבחור חבר מושבעים‬ ‫ולהתחיל במשפט,‬
‫הנאשם הצהיר, באמצעות עורך דינו,‬ ‫שהוא מעוניין להגיע להסדר טיעון.‬
‫הוא היה מוכן להודות ברצח מדרגה שנייה,‬
‫שהעונש עליו הוא 15 שנה עד מאסר עולם,‬
‫ולהודות שהוא הרג את תרזה.‬
‫לדעתי, הוא כנראה לא רצה שאשתו‬
‫ושבתו החורגת ישמעו את כל הפרטים על הפשע.‬
‫מאחר שהוא ידע שהוא יורשע בוודאות,‬
‫הוא החליט כנראה לבחור באפשרות‬
‫שבאמצעותה הוא יוכל לטעון שהוא חף מפשע‬ ‫בשיחות הפרטיות שלו איתן.‬
‫- גבר נידון ל-15 שנה עד מאסר עולם‬ ‫על רצח אישה הרה -‬
‫איניגז נידון באוקטובר 2019.‬
‫מדובר ב-37 שנים וחצי,‬
‫ארבעים שנה עד היום שבו הורשע.‬
‫ואני חי עם ייסורים בכל יום.‬
‫אם הנאשם היה מורשע במשפט,‬
‫הוא היה נידון לגזר דין מחייב‬ ‫של מאסר עולם ללא שחרור על תנאי כמינימום.‬
‫במסגרת עסקת טיעון של 15 שנה עד מאסר עולם,‬ ‫הוא יהיה זכאי לשחרור על תנאי.‬
‫אבל משום שאי אפשר לדעת‬ ‫מה יקרה עם חבר מושבעים,‬
‫זה סיכון.‬
‫- רוברט אלן איניגז, בן 67,‬ ‫נידון ל-15 שנה עד מאסר עולם. -‬
‫אני מניח שבגילו, 15 שנה עד מאסר עולם...‬
‫הוא לא יצא מהכלא.‬
‫עכשיו אני יכול לישון בלילה‬
‫בידיעה שהוא לא יוכל לפגוע באף אחד אחר.‬
‫הוקל לי כשהכול נגמר.‬
‫זו הייתה חוויה קשה מאוד בשבילי.‬
‫עכשיו אני יכולה להתחיל להחלים.‬
‫הזמנתי בחנות פרחים סמוך למפרץ מלאגה‬
‫זר יפה עבורה בצורת צלב.‬
‫- אני אוהב את סופיה פימאט‬ ‫נוחו בשלום, זה נגמר! -‬
‫אספתי את הזר, וכולנו יצאנו בשיירה לשם.‬
‫היינו שם עם המשפחה.‬
‫הם הציבו את הזר,‬ ‫ועל הסרט היה כתוב, "זה נגמר".‬
‫- זה נגמר! -‬
‫הרגשתי מוזר להיות שם.‬
‫הייתי שם כמה פעמים,‬ ‫אבל עכשיו הצלחנו להרשיע את איניגז.‬
‫היו לנו תשובות.‬
‫ראלף הרננדז התייחס אליי בהגינות.‬
‫הוא עשה איתי צדק.‬
‫הוא נתן לי כל מה שהייתי צריך‬ ‫כדי להשאיר את זה מאחוריי.‬
‫אין לי מילים להודות לו על עבודתו הקשה.‬
‫הוא צ'יקאנו שעשה חיל.‬
‫אמרתי לו, "כזה אתה, ראלף.‬ ‫עליך להיות גאה בעצמך".‬
‫אני גאה מאוד.‬
‫העובדה שהצלחנו לתת למשפחה תשובות‬ ‫הייתה נהדרת.‬
‫זה מתגמל מאוד‬ ‫כי אתה מבין שבזכות פרי עמלך הקשה‬
‫וכל השעות והשנים שהשקעת...‬
‫הצלחת להביא לשינוי.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫כל מקרי הנעדרים מגיעים למחלק הרצח.‬
‫כשאדם נעדר, השאלה הגדולה היא...‬
‫"למה?"‬
‫סמית', שגובהו 1.98 מטר,‬ ‫והוא אב לשלושה, נעלם.‬
‫- נעדר -‬
‫גאווין סמית' היה מנהל בפוקס המאה ה-20.‬ ‫הוא היה גדול מהחיים.‬
‫זה היה מאוד יוצא דופן‬ ‫שמישהו כמונו פשוט נעלם ללא זכר.‬
‫דברים מוזרים מתרחשים כאן.‬ ‫-הוא עבר טלטלה רגשית.‬
‫גאווין ניהל רומן סוער.‬
‫זו תעלומה, אבל מישהו שם יודע משהו.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬