LOS ANGELES-POLISEN ÄR LANDETS STÖRSTA POLISMYNDIGHET
OCH BISTÅR DET FOLKTÄTASTE COUNTYT I LANDET.
DE UTREDER DE MEST BRUTALA OCH KOMPLICERADE MORDEN.
DET HÄR ÄR DERAS BERÄTTELSER.
16 MARS 1988
Jag fick ett samtal från nån på min pappas kontor.
De sa: "Det har hänt nåt i Bradbury, men vi vet inte vad det är."
Så jag hoppade in i bilen och började köra till Bradbury.
En polis stoppade mig.
De sa: "Vem är du? Vi släpper inte igenom nån."
Jag sa: "Jag är Danny, Mickey Thompsons son."
Jag kunde se det i polisens ögon. För de visste.
Och jag tänkte: "Fan." Det var ofattbart.
Min pappa kunde inte dö. Han var oövervinnelig.
Racerföraren Mickey Thompson och hans fru mördades
på sin uppfart i en fin LA-förort.
Mrs och mr Thompson blev skjutna flera gånger i överkroppen.
Mordet på Thompson och hans fru Trudy på uppfarten till parets hem i Bradbury.
Polisen kallar det ett av de mest mystiska kändismorden.
Det är en ondska som man inte vill se.
Mickey Thompson var älskad av alla. Han hade inga fiender – förutom en.
Los Angeles-polisen är de bästa av de bästa.
Några av de mest kända fallen prövas i Los Angeles.
Man måste engagera sig till 110 procent.
Det här är mord – det allvarligaste av brott.
Det handlar om passion
och pliktkänsla.
Sanningen skipar rättvisa.
En grej med Los Angeles... Det är jättestort.
Och finns det kollektivtrafik? Nej! Du måste köra.
Folk älskar sina bilar i LA.
Det är ett jätteområde där bilälskare kan visa upp sina resurser.
På 80-talet i Los Angeles var streetracing en egen kultur.
Från dragracing, till motocross och offroad.
Eftersom jag gillade bilar på den tiden
visste jag att Mickey Thompson var en legend.
Thompson var alltid känd som en pionjär,
en rebellisk bilbyggare och en förare som måste vinna.
Den snabbaste mannen på hjul... Mickey Thompson.
Se internationella fartkungar. Mickey Thompson.
Han har tävlat i alla former av bilracing.
Vi nåt tillfälle hade min pappa över 370 rekord.
Men det som gjorde honom riktigt känd var när han blev den förste amerikanen
som körde i 650 km/h.
Hans toppfart: 654 km/h. Ett rekord i det enkelriktade loppet.
Mickey Thompson var inte bara en vinnare
och nån som var bilintresserad – han var en initiativtagare.
Det var han som uppfann inomhusracing.
Vi arrangerar nåt som kallas "short course racing".
På fotbollsplaner och basebollplaner, inne på arenor – var som helst.
Thompson vinner!
Mickeys son Danny har också bestämt sig för att viga sitt liv åt bilracing.
Jag tävlade på heltid i min pappas serie. Vi fyllde arenor. Det var helt otroligt.
Thompsons egen son deltog,
och frun Trudy var involverad i marknadsföringen.
Jag gillar att vara nära honom, och göra det han gör.
Och jag gillar fart.
Jag tänker köra racerbilar ett långt tag framöver.
Och jag kommer att vinna ännu fler lopp.
16 MARS 1988 KL. 7.00
Jag fick ett samtal tidigt på morgonen. De sa: "Vet du vem Mickey Thompson är?"
"Visst gör jag det."
Han säger: "Han och hans fru verkar ha blivit skjutna utanför sitt hem,
och du ska assistera."
Vi fick med oss labbets drottning – Liz Devine.
Hon är lysande och alla ville alltid ha med henne till brottsplatsen.
Jag älskar att komma ut.
Så jag tog på mig overallen, tog mina saker och åkte dit.
När brottet ägde rum arbetade jag som kriminaltekniker för LA-polisen.
Vi träffades och körde upp till Bradbury Estates.
Bradbury Estates är ett exklusivt bostadsområde.
Ett gated community.
Min dotter Juliana tog ridlektioner i Bradbury Estates.
Jag fick alltid visa legitimation,
jag var tvungen att ha ett tillstånd från stallägaren bara för att komma in.
Och jag kunde inte förstå
hur nån kunde komma in där och mörda Mickey Thompson och hans fru.
När vi körde dit blev det uppenbart att det här var ett stort fall.
Jag har aldrig sett så många kameror på samma ställe.
Det var ett jättefint hus. Med en väldigt bred uppfart.
Mickeys fru Trudy låg längst ner på den sluttande uppfarten.
Hon hade blivit skjuten och blodet rann ner i rännstenen.
TRUDYS KROPP
Och Mickey Thompson låg vid garaget, som låg högre upp på toppen.
Han var skjuten i kroppen.
Han hade även blivit skjuten i huvudet. Hon var också skjuten i huvudet.
Vi går runt och pratar med folk, och vi pratar med några av vittnena.
Vi hörde flera skott.
GRANNE
Sen var det tyst i ungefär 10 eller 15 sekunder.
Sen hörde jag Mickey Thompson skrika: "Gör inte min fru illa!"
Nästa sak vi hörde var ännu fler skott och sen blev det tyst.
Dr Johnson bodde bakom Mickey och Trudy. Och när han hörde skottlossningen
och tittade ut ser han cyklarna försvinna ner längs Woodlyn Lane.
Dr Johnson såg två unga svarta män på racercyklar.
Det var helt klart en flyktväg.
Dr Johnson sa också att Mickey Thompson följde rutiner.
Klockan sex varje morgon lämnade de sitt hem i Bradbury
och körde hela vägen till Anaheim Stadium där kontoret låg.
De hade en minibuss och det var Trudy som brukade köra.
Hon backade ut.
Han stängde garageporten och sen körde de till jobbet.
Vi vet att det finns två män på cykel,
som vi antar är skyttarna, men vad var deras motiv?
Det kan vara ett rån,
men när polisen började undersöka bilen som Trudy körde
var den full av dyra smycken.
Och Mickey hade flera tusen dollar i plånboken.
De hade inte tagit dem.
Det ligger värdefulla saker i sätet och de tog dem inte?
Det är jättekonstigt.
Sen hörde grannen hur Mickey ropade efter Trudy,
och att de gav sig på henne först.
Om det här var ett rån... Kvinnan dödas aldrig först.
De dödar alltid mannen först.
Han är en stor kille. Det var hur ologiskt som helst.
Trudy låg på marken.
Naglarna var avbrutna.
Jag tror att hon körde och att de sköt på henne genom fönstret.
Jag tror att hon sprang iväg utan att slåss.
Och Mickey var vänd mot henne.
Och det bara...
Mitt hjärta brast.
Det är så grymt.
Alla berättade att Mickey älskade Trudy.
Han var så fäst vid henne, och upp över öronen förälskad.
När min pappa och Trudy gifte sig var det stort.
Hon hade en toppenpersonlighet – väldigt munter. De hade en bra relation.
De var ett jättebra team.
De passade bra ihop på samma sätt som ett ackord är ett bra ackord.
De var väldigt olika...
TRUDYS BRORSON
...men det fungerade hur bra som helst.
Min faster Trudy var en viktig del av mitt liv.
Trudy hade charm, godhet och kärlek.
Hon fick folk att känna sig uppskattade.
Hela brottsplatsen var utomhus,
men jag försökte vara observant och se vad som var malplacerat.
Vi gick in i ett kontor som låg vid sidan av garaget.
Och i ögonvrån ser jag att det är nån där inne,
och jag skrek.
Poliserna kommer givetvis inspringande. Rey var där.
Det var en stor skyltdocka av Mickey Thompson i sin racingdräkt.
Jag skämdes ihjäl. Vi skrattade, men jag...
Det var ett lättsamt ögonblick. Vi behövde det.
Man måste lätta upp stämningen, annars... Man måste skratta så att man inte gråter.
Man bara måste.
Sen tänker man: "Okej, det här är mitt jobb. Jag måste sätta igång."
Jag såg mig noga omkring
och försökte utvärdera vad jag kunde bidra med.
Jag lät fota uppfarten och skoavtryck i lera.
Det låg en elchockpistol bredvid Mickey.
Det fanns patronhylsor.
Bredvid garageporten fanns små apelsinträd.
Jag tittade och såg apelsinskal på marken.
De var skurna.
De var färska. Jag minns att jag tänkte: "De satt där ute
och åt en apelsin medan de väntade på att avrätta folk."
Då förstod jag att de visste exakt var de skulle sitta och vänta.
Pusselbitarna börjar falla på plats. De lurpassade utanför garaget.
Där fanns en elchockpistol.
Användes den mot Mickey? Eller mot henne? Vi är inte helt säkra.
Men den fanns givetvis där för att få ett övertag.
Racercyklar, vapen...
Att döda på ett sätt som skulle åsamka Mickey mest smärta.
Det här var en lejd mördare. Det var ett kontraktsmord.
Våra huvudmisstänkta är två svarta män.
VICESHERIFF
De är mellan 20 och 30 år gamla.
Det var en kvinna som körde längre ner på vägen nära Bradbury Estates.
Medan hon kör dyker det helt plötsligt upp två svarta män på cyklar.
De hade ingen kontroll. De körde för fort. Hon såg dem för hon körde nästan på dem.
Som en god medborgare anmäler hon det.
Hon anmälde det till polisen,
och de satte henne i kontakt med en fantombildstecknare.
Alla poliser runt omkring är underrättade.
Vi stoppar trafiken vid alla större korsningar.
Vi delar ut de här fantombilderna av de misstänkta.
Mordutredare i LA hoppas att nån nånstans ser det här reportaget om morden
på racinglegendaren Mickey Thompson och hans fru Trudy
och lämnar information om de här två männen.
EFTERLYSTA FÖR MORD
Mediebevakningen, det var...
Det var på tv var och varannan sekund.
Han och hans fru blev skjutna flera gånger...
De två männen flydde sen på racercyklar.
Den stora frågan är fortfarande: "Varför?"
Det var på varenda kanal.
De stora kanalerna var där. Även de mindre. Media spårade ur.
Det var väldigt besvärande och jobbigt att se det på nyheterna...
...med helikoptrarna
som visade bilder av var kropparna låg.
Det fanns inget personligt utrymme för sorg.
Nåt man måste göra är att lära känna offret.
När hamnade de i en position där de blev offer?
Det är viktigt.
Vi fick åka till ett hus ganska nära brottsplatsen
där familjen hade samlats.
Alla var väldigt ledsna, väldigt upprörda.
Vi kom för att prata med dem. Det är nåt av det värsta med jobbet.
Jag tror att alla var chockade. "Händer det här verkligen?"
MICKEYS SYSTER
De dödade de finaste människorna i hela världen.
Några av de som var där var systern, Collene.
Hon älskade Mickey och Trudy.
Danny, som försökte ge oss så mycket information som möjligt,
men han var förkrossad. Han sörjde.
Jag sa direkt: "De här är inget lätt ställe att ta sig in på.
Man måste ha haft en plan.
Och det måste ha varit överlagt."
Medan vi pratade med alla i familjen fick de en känsla av att:
"Det måste ha varit Mike Goodwin som gjorde det."
Mickey Thompson och Mike Goodwin jobbade med liknande saker.
Mickey Thompson introducerade Baja-racing på inomhusarenor.
Mike Goodwin försökte göra nåt liknande med motorcross.
De kom överens om att ett partnerskap skulle gynna dem.
Mike Goodwin var otroligt smart. Han hade en stor personlighet.
Mycket karisma. Och han var van vid att vinna.
Han vann allt.
Mickey och Trudy hade fokuserat på bilsidan,
och samtidigt började Goodwin lansera motorcykelracing
under liknande förhållanden.
Att ha motorcykeleventen samtidigt som bileventen verkade vettigt.
Mickey Thompson hade namnet. Han lånade ut sitt namn och rykte
för att fylla stadion.
Min pappa fixade kontrakten på Anaheim Stadium
för både offroad och supercross.
Goodwin verkade vara en bra partner.
Men efter ett par evenemang så betalade inte Goodwin räkningarna
och brände relationerna till arenorna genom att inte betala och vara Goodwin.
När vi kollade upp Mike Goodwin
upptäckte vi att han alltid försökte lura folk.
Han var en skurk.
För Mickey
var det viktigt med integritet och att alla togs omhand.
Mickey insåg att:
"Nej, jag lånar inte ut mitt namn till sånt."
Så Mickey avslutade partnerskapet,
och det var början på en lång juridisk tvist.
Alla rättstvister...
Min pappa vann hela tiden och domarna var till hans fördel.
Goodwin började flytta runt pengar och begärde konkurs.
Han flyttade pengar från den ena till den andra.
Sista gången jag såg Mickey och Trudy fick de ett samtal.
Mickey satte på högtalartelefonen. Jag kände igen Goodwins röst
och han sa:
"Du ska få betala för det här. Förlusten kommer att vara utan dess like."
Goodwin menade allvar.
Nåt av det sista min pappa sa till mig var
att Goodwin hade spårat ur.
Nu måste vi så klart förhöra Mike Goodwin.
Så vi kör ner till deras advokatbyrå.
När vi kom in stod Mike Goodwin bakom sin advokat.
Advokaten sa: "Ni får inte prata med honom."
Och han stod där... Herregud, han gjorde värsta grejen...
Händerna i vädret.
Han pekade på sin advokat. Nu spyr jag, tänkte jag.
Goodwin hade sagt till sin advokat att han var på ett gym
klockan sex den morgonen.
Och han pratade med folk. Många kunde bekräfta att han var där.
Mike Goodwin var på ett löpband i Orange County
när de här två personerna dödades i San Gabriel Valley.
Det fanns inget som band Mike Goodwin till brottsplatsen.
TINGSHUS
Det finns inga direkta bevis, inget rykande vapen,
för ingen kom fram till vilka skyttarna var.
Kort därefter går Michael Goodwin och hans fru upp i rök.
När de kontaktade Michael Goodwins advokat sa de:
"Vi vet bara att de köpte en båt och lämnade landet."
Han kunde inte förhöras eller utredas.
Varenda mordutredare genom mänsklighetens historia
har ett eller två fall
där de inte kan hitta den där sista pusselbiten.
Det finns såna där fall där man tänker:
"Gud, det där stör mig." Mickey förtjänade inte det här.
Inte Trudy heller.
Sen flyr den här klåparen Mike Goodwin.
Ja, jag tror att det var jobbigt för poliserna.
De var väldigt upprörda över att de inte kunde lösa det.
Alla ville att det skulle lösas.
Det löser sig inte alltid.
Kalla fall-avdelningen hos LA-polisen
bestod av sex äldre, kunniga utredare som var i pensionsåldern.
En duktig brottsutredare vid namn John Yarbrough sa:
"Jag har ett stort olöst fall – morden på Mickey och Trudy Thompson.
Jag vill att du läser på om det här fallet,
för det är invecklat och jag är gammal. Jag går snart i pension.
Du är ung. Det blir inga problem för dig. Det blir knappt nåt jobb alls."
Han gick i pension runt 1994,
och jag och min nya kollega blev sen de som tog över fallet.
Jag hade aldrig hört talas om Mickey förrän jag introducerades för fallet.
Det är ett uppmärksammat fall.
Det är precis i början av min karriär. Jag har bara jobbat med mord i två år.
Jag frågade Rey om råd. Jag respekterade honom.
Han gav mig bra råd.
"Man kan bara äta en elefant på ett sätt – en tugga i taget."
Mark Lillienfeld. Han imponerade på mig.
Om jag blir mördad vill jag att han utreder det.
Han har kompetensen, uthålligheten, intelligensen, humorn...
Och han lät sig inte imponeras av eller styras av hierarkier.
Ibland ska man ifrågasätta auktoriteter.
Man måste tänka globalt och vara öppen för andra idéer,
och inte avfärda andra teorier som kan dyka upp.
Var nån arg på nån annan av nån annan anledning annat än
den här affärsdispyten mellan Michael Goodwin och Mickey Thompson?
Det kan vara så.
Det första vi gjorde var att träffa Collene Campbell.
Mickey Thompsons lillasyster.
Collene Campbell är en naturkraft.
Hon är en fantastisk kvinna.
Alla som känner nån som blivit mördad förstår nog.
Det finns så mycket ilska inom en och man tar sig inte förbi det,
man återupplever det varje natt i sina mardrömmar.
Jag träffade Collene i hennes hem. Vi klickade direkt. Jag gillade henne.
Vi fick bra kontakt.
Efter att bara ha varit i hennes hem i fyra minuter behövde jag låna toaletten.
Jag går ner längs korridoren och ser ett foto av en ung man på väggen.
Det var Scott, hennes son.
År 1982 drabbades Collene av den värsta sortens tänkbara tragedi
för en förälder – att förlora ett barn.
Scott hade umgåtts med fel personer.
Han dödades och hans kropp kastades ut från ett plan.
Hon utredde i princip saken själv. Hon samlade ihop all information.
Hon gjorde att all fakta kom fram.
Och hon var väldigt viktig i drivandet av ett åtal.
Hon var obeveklig. Hon gav aldrig upp. Hon jobbade på det jämt.
På sätt som man inte ens kan föreställa sig.
Larry Cowell dömdes till slut för mordet på Collenes son,
och Collene sa flera gånger:
"Du måste titta på det här för att utesluta Cowell."
För det visade sig att under Cowells och hans kumpans rättegång
för mordet på Scott Campbell så vittnade Mickey Thompson.
Larry Cowell var djupt insyltad i narkotikavärlden,
för han var knarklangare, men han höll också på med racing.
Och Mickey vittnade som ett expertvittne
angående bildelar som hittades i Cowells verkstad.
Rättegången avslutades åtta eller tio månader
innan Mickey och Trudy Thompson dog.
Det är ovanligt att mord drabbar en familj så.
Så vi letade efter en koppling.
Vi gick igenom allt från Scott Campbell-fallet.
Vi pratade med brottsutredaren.
Vi tog det på allvar.
Det fanns inga bevis som tydde på att det fanns en koppling
mellan morden på Mickey och Trudy och mordet på Mickeys systerson Scott,
annat än att de förstörde en fin, stor, varm och kärleksfull familj.
Min kollega och jag var tillbaka på ruta ett.
Vi la fram teorier och idéer.
Allt kunde uteslutas. Det enda som inte kunde det
var faktumet att nån betalades för mordet. De betalades av Michael Frank Goodwin.
När Mickey Thompson och Trudy Thompson hade mördats...
Om Mike Goodwin var oskyldig
förväntar man sig att han fortsätter att leva på som vanligt
utan att ändra på nåt.
Men vad gjorde Mike Goodwin efter att Mickey dödades?
Goodwin och hans fru bestämde sig för att sälja sitt hus
och de tar alla sina tillgångar
och för över dem till en karibisk bank.
Åttioåtta dagar efter mordet hade han flytt landet i en båt
som han erhållit genom bedrägeri.
År 1993 åtalades Mike Goodwin för bedrägeri
efter att han återvänt till USA.
Han konstaterades skyldig och fick fängelse.
Han fick ett straff på två och ett halvt år.
Mike Goodwin tänkte inte prata.
Han pratade aldrig med polisen, men vi avlyssnade honom.
Samtidigt – varenda person som nånsin förhörts av polisen
förhördes av mig och min kollega igen.
När vi pratade med dr Lance Johnson, som var ett öronvittne,
sa han: "Min dotters bästa vän, Allison Triarsi,
bodde på andra sidan gatan. Hon såg allt."
Han var inte säker på om polisen nånsin hade kontaktat Allison Triarsi.
Det visade sig när vi granskade materialet att polisen inte hade det.
De förbisåg henne inte. Vid tiden för morden
var Allison Triarsi en 15-årig flicka
och hon gömdes undan av föräldrarna på grund av det psykologiska traumat.
Och jag fattar. Om jag hade barn...
Om min hund var ett ögonvittne hade jag gömt hunden.
Hunden hade inte fått prata med polisen.
Nu är Allison Triarsi en vuxen kvinna, så vi lyckades hitta henne.
Allison berättade att hon gjorde sig i ordning för skolan.
Hon hörde ett högt skrik
och sprang till vardagsrumsfönstren varifrån man kunde se Thompsons villa.
Så Allison såg faktiskt
hur Trudy Thompson kröp ner längs uppfarten.
Mickey Thompson stod på knä med händerna höjda
och bad: "Snälla, döda inte min fru." Han bad inte för sitt liv, utan för fruns.
När Trudy krupit ner för uppfarten avfyrade den misstänkte vapnet
och sköt Trudy.
Allison ser hur samma person går uppför backen och skjuter Mickey.
Allison kunde genast beskriva
att det var två afroamerikanska män som flydde på cykel.
De ville att Mickey skulle se henne lida
så att han förstod
att det sista han skulle få se på den här jorden
var sitt livs kärlek bli avrättad.
Han avgudade henne.
Han var den sortens person.
Faktumet att han försökte skydda henne
var ingen överraskning.
Det skulle tortera min pappa.
Självklart.
Och det gjorde det.
Att höra Allisons version av det inträffade
gjorde bara att det blev ännu tydligare och bekräftade det vi redan trodde.
Hon är det enda levande ögonvittnet
som kunde beskriva skjutningen av båda offren.
Hon var viktig.
Det är en sak att höra det. Det är en annan sak att se det.
Det fanns bara ett skäl att döda dem på det här sättet,
och det var ren och skär hämnd.
Men mer bevis krävdes för att binda Mike Goodwin till morden.
Mike Goodwin blev frigiven.
Han flög till Orange County, Santa Anas flygplats.
Så jag såg till att hans bagage "försvann" när planet landade.
Så jag låtsades att jag var en passagerare på planet.
Vi är arga och väntar på vårt bagage. Han hade ingen aning.
Jag hade en bandspelare för jag ville spela in hans röst
för jag visste att nån gång skulle jag försöka bugga hans telefoner.
Så jag ville veta hur han lät. Det var mitt huvudsakliga mål,
och sen ville jag bara träffa killen.
I likhet med hur man känner mordoffren –
ju mer man vet om den misstänkte, desto mer svagheter kan man hitta
och utnyttja dem till sin fördel.
Under de där 40 minuterna på flygplatsen
handlade allt om Mike Goodwin, och det var bara skitsnack.
Han påstår sig vara den yngste örnscouten genom tiderna. Skitsnack.
Han påstår att han har legat med varenda Playboy Bunny.
Han påstår att han är Golden Gloves-mästare i Pensacola.
Riktigt skitsnack och obetydliga lögner
som inte betyder ett dyft, men man ser ett beteendemönster.
Han kan inte säga sanningen. Hela hans liv var en lögn.
Först var det tyst. Det hände inte direkt nåt.
Jag gillar Lillienfeld, men han sa inget. Men han kunde inte. Det är inte...
Hans jobb är inte att babbla om allt. Hans jobb är att utreda saken.
Så många år hade gått sen morden på Mickey och Trudy Thompson,
man behövde en ny approach.
Polisens mordrotel var inte mediedriven,
men jag hade använt mig av tv-programmet America's Most Wanted tidigare
vid ett annat mordfall och det ledde till många bra spår.
Jag försökte identifiera skyttarna. De var fortfarande intresserade.
Vi fick några hundra telefonsamtal.
Vissa av dem var bara galningar – de ringer in om utomjordingar,
eller att John Wayne gjorde det. Men vissa var intressanta.
Det som gör Mark så bra
är att han hittar de här småsakerna
och han hittar ett sätt att få information.
I det här fallet hittade vi en tjej som hade blivit blåst.
Vi fick ett samtal på en tipstelefon.
Hon hade haft en kortvarig kärleksrelation med Goodwin.
Hon berättade att hon och Mike Goodwin
hade sett ett tv-program om Mickey Thompson-morden
och att Mike hade erkänt för henne
att han var ansvarig för att ha beställt morden.
Han skröt om att han aldrig hade åkt fast, för han var för smart.
Så hon blev ett bra vittne, men det var en bit av det stora pusslet
att kvinnorna i Goodwins liv hade fått erkännanden från honom.
Gud vet hur många andra kvinnor som sitter på den hemligheten.
Mark bad mig: "Jag vill att du kollar upp det här.
Jag vill att du åker till Virginia och bevakar Goodwins exfru."
Mike Goodwin var gift vid tiden för morden på Mickey och Trudy Thompson,
men så småningom skilde sig han och hans fru.
Mike Goodwin blev villkorligt frigiven
ungefär samtidigt som hans exfru Diane Goodwin
åkte för att bo hos sina föräldrar i Virginia Beach, Virginia.
Vi ansökte om och fick tillstånd för avlyssning i Virginia –
både av Diane Goodwins hemtelefon och jobbtelefon.
Under hemliga operationer
vill vi ibland stimulera folk att prata om brott.
Ett sätt, och det är väldigt vanligt, är genom att ringa personen.
"Det här är kriminalinspektör Lillienfeld från mordroteln.
Jag vill gärna prata med dig om din exman."
Jag bryr mig inte om hon säger åt mig att dra åt helvete,
vilket hon gjorde, jag vill bara få henne att tänka på det.
När hon började få telefonsamtal från Mark Lillienfeld
fanns vi där för att avlyssna henne med olika övervakningstaktiker
för att se vad hon gjorde. Det kommer att leda till mer bevis.
I ett särskilt telefonsamtal vi lyssnade på
erkänner hon i princip att Mike hade erkänt för henne
att han var ansvarig för morden.
Vi har två personer, i olika delstater, vid olika tillfällen som säger samma sak:
Mike Goodwin hade erkänt att han var ansvarig för morden
på Mickey och Trudy. Nu snackar vi – ett juridiskt begrepp.
Allt med det här fallet byggde på indicier
när det gällde att binda Mike Goodwin till morden.
Det förändrades när nya ögonvittnen uppdagades.
America's Most Wanted genererade ett samtal från en gentleman
som var revisor, och han sa:
"Jag har en klient och han såg misstänkt aktivitet
några dagar före mordet.
Han har försökt ringa polisen, men de avvisar honom alltid."
Mannen heter Ron Stevens.
Han sa: "Jag kände inte Mickey. Jag träffade honom aldrig,
men jag bodde tre kvarter från där han mördades."
Ron fortsätter: "Jag kom hem tidigt
och min fru kommer ut för att välkomna mig.
Hon sa: 'Jag är glad att du är hemma. En skum bil står parkerad på gatan.
Det satt två män i den med kikare. Det är nåt i görningen.
Det finns en skola längre bort. De kanske är pedofiler eller kidnappare.'"
Och Ron Stevens går mot gatan där bilen står parkerad
och han ser föraren från sidan. Föraren var vit. Passageraren svart.
När Ron Stevens kommer närmare föraren kör han därifrån.
Han kör därifrån med en rivstart. Ron tänker: "Vad konstigt."
Han ringde polisen. Tyvärr skickade vi aldrig ut nån bil.
Så det är vårt fel.
Det här är fyra dagar innan morden på Mickey och Trudy Thompson.
Och när han beskriver föraren är det Michael Goodwin upp i dagen.
Kan det ha varit Goodwin?
Kan han ha varit där och spanat i området för att förbereda morden?
Nu behövdes det en vittneskonfrontation
för att se om vittnet verkligen kunde identifiera Goodwin.
Det var problemet. Hur ska man göra det? Om personen var häktad kunde man göra det.
Så tanken var att gripa honom med en Ramey-häktningsorder.
Ramey är en term vi använder i Kalifornien när nån häktas på sannolika skäl.
Häktningsordern skrivs under av en domare. Åklagaren är inte inblandad.
Jag skriver en häktningsorder för Goodwin. Åt helvete med honom.
Mr Goodwin, du är här för att du inte deltog i vittneskonfrontationen.
Hade det varit lättare att göra det istället för att genomgå det här?
Nej, vi måste ifrågasätta regeringen när den missköter sig.
Jag har en fråga – om jag hade begått det perfekta brottet,
hade jag då varit dum nog att åka till brottsplatsen?
Det här är helt otroligt.
Jag ordnade en vittneskonfrontation för Ron Stevens, för honom och frun.
Båda gör konfrontationen.
De identifierade Michael Frank Goodwin
som killen som satt i bilen med en afroamerikan
tre kvarter ifrån Thompsons hus fyra dagar innan mordet.
Att kunna placera honom på eller nära brottsplatsen
var ett stort genombrott.
Nu har vi honom och vi åtalade honom för mord.
Det här är en fars och iscensatt,
och min behandling i fängelset var ett exempel på det.
- Det var allt. - En bibel.
Tack.
12 DECEMBER 2001 13 ÅR EFTER THOMPSON-MORDEN
Jag blickade upp mot himlen och sa till Mickey:
"Du tror att du har kört ett par riktiga långlopp.
Nu ska du få höra...
Vi har just kört ett 13 år och nio månader långt långlopp.
Och det var tufft, men jag gjorde som du alltid har sagt –
ge aldrig upp."
Jag minns när han greps. Det var hoppfullt.
Men det var inte över.
Goodwin kallade åtalet för ett "karaktärsmord".
Man visste vilken slemmig jävel Goodwin var...
Tänkte han slingra sig ur det här också?
Mike Goodwin hade ett brinnande hat mot mig efter att jag hade gripit honom.
Det var då hoten började komma.
Han hade folk som jobbade för honom. Det pågick ständigt. Det tog aldrig slut.
Mark Lillienfeld började få ganska grova hot.
Han hotades till livet, dödshot, men Mark var av åsikten:
"Jag gör ett jobb. Jag låter mig inte avskräckas."
Mark är en sån där kille som lärde sig att inte motta slag,
och jag var den dumme irländske boxaren som stod och tog varenda jäkla slag
för att visa mig tuff.
För att klara det så länge
måste man vara som Mark och bara låta saker rinna av en.
Nu när jag har sett vad de är kapabla till är jag orolig för allt.
De hittar på bevis.
Åklagaren ville inte bli inblandad om det inte ledde till en dom.
Har man inte allt under kontroll vill man inte chansa –
inte med ett sånt här publikt fall.
Jag träffade Ron Bowers. Han var distriktsåklagare.
Han hade gått i pension, men blivit anställd igen
för att assistera i rätten.
Så de två åklagarna, Alan Jackson och Pat Dixon,
hade bett om Rons hjälp med att förbereda allt inför rättegången
och organisera bevisningen. Det fanns massor.
Jag sa: "Jag tar gärna en titt på det, men jag behöver ha allt material."
Och Mark sa: "Okej, vi fixar det."
Dagen efter när jag kommer till jobbet kommer jag knappt in på kontoret.
Det är fullt av lådor och åter lådor.
Och på mitt anteckningsblock hade Mark skrivit:
"Ron, det här är lådorna du ville ha. Jobba nu ihop ett åtal, och det fort."
Ron Bowers var oumbärlig när det gällde
att skapa en presentation som ledde till rättegång.
Ron var en mästare på det.
Jag gjorde en presentation och visade den för distriktsåklagaren
och de sa: "Okej, vi väcker åtal."
Det var början på förberedelserna inför rättegången mot Michael Goodwin.
6 NOVEMBER 2006 18 ÅR EFTER THOMPSON-MORDEN
Från dag ett, bokstavligt talat dag ett...
SAKFRAMSTÄLLNING
...hade Michael Goodwin onda avsikter.
Jag känner inte till nåt annat fall i Kalifornien
där skyttarna aldrig identifierades.
Det finns ingen annan rimlig slutsats än att Mike Goodwin lejde mördarna.
Vi kom hela tiden tillbaka till
att jag inte behöver bevisa att Mike Goodwin gjorde det,
jag behöver bara bevisa att sju miljarder andra människor inte gjorde det.
Ingen annan ville se Mickey död.
I det här fallet var motivet väldigt viktigt.
Mike Goodwin var mordlysten, arg och sa till alla som ville lyssna:
"Mickey Thompson dör innan jag ger honom en enda krona."
Mickey och Trudy Thompsons mördare har aldrig identifierats.
De har aldrig namngivits, åkt fast eller gripits.
Försvarets argument kunde summeras på följande sätt:
Goodwin var på ett gym när de här två personerna dödades.
Han var inte inblandad. Det är för många obesvarade frågor.
Vi kallade många personer för att vittna angående hoten,
angående uppförandet före brottet mellan Mickey och Goodwin.
Jag vittnade om att höra hoten och att känna igen Goodwins röst.
Han såg nöjd ut – han var säker på att han inte skulle bli dömd.
Men samtidigt mötte han aldrig min blick.
Det var en bekräftelse på att han visste vilken smärta han hade orsakat.
LOS ANGELES HÖGSTA DOMSTOL
Vår slutplädering... Nåt som jag tyckte var otroligt starkt,
sorgligt – men ändå viktigt,
var hur Mickey hade tagit sina sista andetag.
Det sista Mickey Thompson såg på den här planeten
var hur hans fru blev avrättad.
Varför är det så viktigt? För det finns ingen annan på hela jorden
som ville att Mickey Thompson skulle lida så.
Det finns bara en kille.
Det var Mike Goodwin.
När Alan Jackson gjorde sin slutplädering blev jag helt bländad.
Ja, tänkte jag.
Han övertygade mig. Övertygade han de där andra 12 personerna?
4 JANUARI 2007 2 MÅNADER EFTER ATT RÄTTEGÅNGEN INLETTS
Juryn överlade i sex dagar och väntan var brutal.
Så man är fast i ett slags limbo
där man inte vet vad de där jurymedlemmarna tänker.
När juryn meddelade att de hade ett utslag
var det ett väldigt omskakande ögonblick. Man tänkte: "Okej, nu kör vi."
Juryn har funnit den tilltalade, Michael Goodwin, skyldig.
När de kom tillbaka tryckte Collene min hand.
Det var som...
"Det finns rättvisa."
Mike Goodwin dömdes på alla åtalspunkter.
Två mord och särskilda omständigheter.
Han dömdes till två livstidsstraff utan möjlighet till villkorlig frigivning.
Jag ställde mig upp, vände mig om, och Collene bara grät
av glädje och lättnad.
Det här är för Mickey. Han vann det här loppet.
Det känns bra. Pappa kommer inte tillbaka, men rättvisa har skipats.
När jag hörde domen minns jag att jag sa "äntligen" rakt ut.
Jag gav en del av mig själv till fallet.
Det är en enorm personlig tillfredsställelse
att veta att Mickey Thompson och Trudy Thompsons familjer,
det de hade kämpat för, ägnat sina liv åt...
För varje fiber av mig själv som jag gav fick jag så mycket tillbaka.
Mitt löfte till Collene, Gary Campbell och familjen Thompson var
att jag skulle jobba lika hårt som vem som helst och göra mitt bästa.
Jag använder inte, jag tycker att det är ett hemskt ord och en hemsk term,
och det är ordet avslut.
När man förlorar två närstående i ett hemskt våldsdåd
får man inget avslut.
När domen kom så var det nåt slutgiltigt – både för mig och familjen,
men jag hade hela tiden nåt i bakhuvudet. Det är inte löst. Mördarna går fria.
EFTERLYSTA
Vi har en av tre, men vi vill fortfarande ha de här.
Under hela utredningen fick vi aldrig nåt bra spår som ledde till skyttarna.
Fallet pågår fortfarande.
Det är underbart att veta att det blev en fällande dom.
Men deras mord
är en del av mitt liv.
Min faster Trudy... Hon finns där i bakhuvudet.
Mickey ville uppfylla sin livslånga dröm och slå hastighetsrekordet på land.
Det enda min pappa aldrig lyckades med var att slå hastighetsrekordet på land.
Han körde en sträcka, men hade inte det officiella rekordet.
Så när han ringde mig 1987 och sa: "Jag vill att du kör."
Då betydde det mer för mig än nånting annat.
Vi började prata om hur det skulle gå till,
och sen blev min pappa mördad.
Sen la jag ner det och lät det vara i 22 år till.
Sen tänkte jag: "Vet du vad?
Jag vill inte sitta på soffan när jag är 80
och undra om den där bilen hade gått i 720 km/h."
Vi gav upp allt för att göra det.
Vi gav upp allt i livet för att göra det där.
12 AUGUSTI 2018
Och det blev så.
Bra jobbat!
Toppfarten var 739 km/h.
Jag tar av mig hjälmen.
Jag står fortfarande kvar i bilen och tittar upp.
Jag slutförde hans uppdrag...
...och mitt eget.
Ett av de mest meningsfulla ögonblicken...
...nånsin.
I NÄSTA AVSNITT
Om mordutredare har en fiende – så är det tiden. Tiden är din fiende.
Teresa Broudreaux hittades naken och död på stranden.
Vi har inte fått några svar på 33 år.
Vad hette din fru nu igen?
Terri. T-E-R-R-I.
Och ni var gifta?
- Ja. - Okej.
De trodde att det var jag.
Att jag kom undan med det.
Ett mordfall avslutas inte förrän nån hålls ansvarig.
Nån där ute vet nåt.
Undertexter: Pauline Mengel