SHERIFFKONTORET I LOS ANGELES
ER DET STØRSTE I LANDET, I NASJONENS MEST FOLKERIKE FYLKE.
DE ETTERFORSKER DE MEST BRUTALE OG KOMPLISERTE DRAPENE.
DETTE ER DERES HISTORIER.
16. MARS 1988
Jeg fikk en telefon fra en på kontoret til pappa.
"Det er noe som foregår i Bradbury. Men vi vet ikke hva."
Så jeg hoppet i bilen og kjørte til Bradbury.
En politibetjent stoppet meg.
De sa: "Hvem er du? Ingen får slippe gjennom."
"Danny Thompson, sønnen til Mickey Thompson."
Og politimannen, jeg så det i øynene hans, for han visste det.
Og jeg sa: "Å faen."
Det var ikke til å tro. Det var faren min. Han kunne ikke drepes.
Racerkjøreren Mickey Thompson og kona ble drept
i oppkjørselen sin utenfor L.A.
Mrs. og Mr. Thompson ble skutt flere ganger i overkroppen.
Overfallsdrapene på Thompson og kona hans i oppkjørselen deres i Bradbury.
Politiet kaller det et meget mystisk kjendisdrap.
Det er en grad av ondskap vi håper vi ikke ser.
Mickey Thompson var elsket av alle. Han hadde ingen fiender, bortsett fra én.
Sheriffkontoret i L.A. fylke er det beste av de beste.
Noen av de mest profilerte sakene behandles i L.A.
Du må være 110 % dedikert.
Dette er drap. Den mest alvorlige forbrytelsen.
Det koker ned til lidenskap og pliktfølelse.
Sannheten fører til rettferdighet.
DRAPSSAKER
En av tingene med Los Angeles er at den er enorm.
Finnes det kollektivtransport? Nei! Du må kjøre.
Folk elsker bilene sine.
Det er et stort område hvor bilelskere kan vise varene sine.
På 80-tallet var gateløp en egen kultur i Los Angeles,
fra dragracing til motocross til offroad.
Og siden jeg likte biler, visste jeg at Mickey Thompson var en legende.
Thompson var kjent som en innovatør,
en uortodoks bilbygger og en sjåfør som måtte vinne.
Den raskeste mannen på hjul... Mickey Thompson.
Se internasjonale fartskonger i aksjon. Mickey Thompson.
Han har konkurrert i alle former for billøp.
På et tidspunkt hadde faren min mer enn 370 rekorder.
Men den som satte ham på kartet, var
da han var første amerikaner som kjørte raskere enn 644 km/t.
Toppfarten hans, 654,4 km/t, er enveisrekord.
Mickey Thompson var ikke bare en vinner,
og ikke bare bilinteressert.
Han var promotør.
Han oppfant mer eller mindre innendørs stadionracing.
Nå har vi det som kalles "kortbaneløp".
Vi har det på fotball- og baseballbaner, i kupler, hvor som helst.
Thompson vinner!
Mickeys sønn Danny har også bestemt seg for å vie sin fremtid til bilracing.
Jeg kjørte fulltid i pappas serie.
Vi fylte opp stadionene. Det var utrolig.
Thompsons sønn deltok, og kona Trudy promotere arrangementet.
Jeg liker å være nær ham, gjøre det han gjør og å kjøre fort.
Og jeg skal kjøre racerbiler lenge. Og jeg kommer til å vinne flere løp.
16. MARS 1988 7.00
Jeg fikk en telefon tidlig på morgenen.
"Vet du hvem Mickey Thompson er?" "Ja. Selvsagt."
"Han og kona har visst blitt skutt foran huset sitt,
og du skal assistere."
Og vi hadde dronningen av laben vår, Liz Devine.
Hun er genial, alle ville ha henne på åstedet sitt.
Jeg elsker å dra ut. Jeg tok på drakten, tok med meg utstyret og dro ut dit.
På det tidspunktet var jeg seniorkriminolog
for sheriffens kontor i Los Angeles.
Vi møttes og kjørte til Bradbury Estates.
Bradbury Estates er et eksklusivt boligområde.
Det er et inngjerdet område.
Datteren min Juliana tok ridetimer i Bradbury Estates.
Hver gang jeg dro dit, måtte jeg vise ID,
jeg måtte vise tillatelse fra stalleieren for å slippe inn.
Og jeg skjønte ikke
hvordan noen kunne komme seg inn og drepe Mickey Thompson og kona.
Da vi kjørte opp, var det tydelig at dette var en stor sak.
Jeg har aldri før sett så mange kameraer på ett sted.
Det er selvsagt et veldig fint hus. Innkjørselen er veldig bred.
Mickeys kone Trudy lå i bunnen av den skrånende oppkjørselen.
Hun hadde blitt skutt, og blodet rant ned i rennesteinen.
TRUDYS LIK
Og Mickey Thompson ligger nå ved garasjen, som er øverst.
Han ble skutt i kroppen.
Han ble også skutt i hodet. De skjøt henne i hodet også.
VI gikk rundt og pratet med folk, og vi pratet med noen av vitnene.
Vi hørte flere skudd.
NABO
Plutselig var det 10-15 sekunders stillhet.
Så hørte jeg Mickey Thompson rope: "Ikke skad kona mi!"
Det neste vi hørte, var flere skudd og så stillhet.
Dr. Johnson bodde bak Mickey og Trudy.
og da han hørte skudd og så ut,
så han noen sykle nedover Woodlyn Lane.
Dr. Johnson så to unge svarte menn på tigirssykler.
Det var åpenbart en fluktrute.
Dr. Johnson sa også at Mickey Thompson hadde en rutine.
Klokken seks hver morgen forlot de huset i Bradbury
og kjørte helt til Anaheim stadion, der kontoret deres var.
De tok en varebil, og Trudy pleide å kjøre.
Hun rygget den ut.
Så satte han seg inn, og de kjørte til jobb.
Vi vet at vi har to menn på sykkel
som vi antar er de som skjøt, men hva var hensikten?
Det kunne være et ran,
men da etterforskerne begynte å sjekke varebilen Trudy kjørte,
var den full av veldig dyre smykker,
og Mickey hadde flere tusen dollar i lommeboken.
Det ble ikke tatt, ikke rørt.
Det ligger ting i setet, og de tok det ikke?
Det gir ikke mening.
Og så hørte naboen Mickey rope på Trudy,
og at de gikk etter henne først.
Om det var et ran, ville de ikke drept damen først.
De dreper alltid mannen først.
Han er en stor fyr. Det var helt ulogisk.
Trudy lå på bakken. Fingernegler var brukket av.
Jeg følte at... Hun kjørte. De skjøt gjennom vinduet.
Jeg tror hun flyktet i stedet for å kjempe.
Og Mickey var vendt mot henne.
Og det bare...
...knuste hjertet mitt.
Det er så slemt.
Alle fortalte at Mickey elsket Trudy.
Han var så hengiven, og han elsket henne så høyt.
Da pappa og Trudy giftet seg, var det svære greier.
Hun hadde flott personlighet, veldig jovial, og de hadde et flott forhold.
De var et veldig godt team.
De matchet på samme måte som en akkord er en god akkord.
De var veldig forskjellige,
men det funket på fantastiske måter.
Tante Trudy var en viktig del av livet mitt.
Trudy var yndig, vennlig og kjærlig. Hun fikk folk til å føle seg satt pris på.
Hele åstedet var utendørs,
men jeg prøvde å være observant og se på det som ikke passet inn.
Vi gikk inn på kontoret ved siden av garasjen.
Og i øyekroken så jeg noen der inne,
og jeg skrek.
Betjentene kommer løpende. Rey var der.
Og det var en utstillingsdukke av Mickey Thompson i racerdrakten.
Jeg ble så flau. Alle lo, men jeg...
Det var et gøyalt øyeblikk. Et gøyalt øyeblikk vi trengte.
Man må lette på stemningen... Jeg vet ikke.
Du må le, så du ikke gråter. Du er nødt.
Så tenker du: "Dette er jobben min, jeg må ut igjen."
Jeg så meg rundt
og prøvde å evaluere hva jeg kunne hjelpe til med.
Jeg fikk tatt bilder av skoavtrykkene i gjørmen i oppkjørselen.
Det lå et elektrosjokkvåpen på bakken ved Mickey.
Det var patronhylser der.
Ved siden av garasjeporten sto det små appelsintrær.
Jeg så appelsinskall på bakken.
Kuttet opp.
Og ferskt.
Jeg husker jeg tenkte: "De satt der ute
og skulle spise appelsin mens de ventet på å drepe."
Da visste jeg at de visste akkurat hvor de skulle sitte og vente.
Du begynner å sette det sammen. De ventet foran garasjen.
De hadde elektrosjokkpistol.
Ble den brukt på Mickey? På henne? Vi vet ikke.
Men den var der i et forsøk på å få kontroll.
Tigirssykler, pistoler...
Drap i den rekkefølgen som ville skade og såre Mickey mest.
Vi snakker planlagt. Det er planlagt.
De hovedmistenkte er to svarte menn.
VISESHERIFF
De beskrives som 20 til 30 år gamle.
En kvinne kjørte nedover veien nær Bradbury Estates.
Mens hun kjørte, kom det plutselig
to svarte menn på sykler fra innkjørselen.
De virket ute av kontroll. Det gikk for fort.
Men hun så dem fordi hun nesten traff dem, og ringte inn slik gode borgere gjør.
Hun snakket med sheriffens kontor,
og de satte henne i kontakt med en rettstegner.
Alle betjentene vet om det, alle områdene rundt,
og vi hadde kontroller ved store veikryss.
Vi deler ut tegningene av de mistenkte.
Drapsetterforskere i Los Angeles håper noen
ser denne reportasjen om drapet på Mickey Thompson
og kona Trudy og har informasjon om de to mennene.
$ 1 MILLION I BELØNNING
Mediedekningen var...
De bombarderte oss med det hele tiden.
Politiet sier de ble skutt flere ganger...
De to mennene flyktet på sykler.
Det største ubesvarte spørsmålet er fortsatt: "Hvorfor?"
Det var på alle kanaler.
På alle de store nettverkene. Selv de mindre nettverkene var der.
Media var ute av kontroll.
Det var veldig undertrykkende og vanskelig å se det på nyhetene,
med helikoptrene
som viste bilder av hvor likene lå.
Det var ikke plass til å sørge.
Én av tingene du må gjøre, er å lære om offeret ditt.
Når havnet de i den posisjonen hvor de ville bli ofre?
Det er viktig.
Vi ble bedt om å dra til et hus ikke langt fra åstedet
der familien hadde samlet seg.
Alle var veldig triste, veldig lei seg.
Vi kom for å prate med dem. Det er noe av det verste med jobben.
Alle var fortumlet. "Skjer dette virkelig?"
SØSTEREN TIL MICKEY
De drepte de to beste menneskene i hele verden.
Én av de som var der, var søsteren Collene,
hun elsket Mickey og Trudy høyt.
Danny prøvde å få så mye informasjon som mulig,
men han var knust. Han hadde det vondt.
Først fortalte jeg at det var vanskelig å komme inn på eiendommen.
Man måtte ha en plan.
Det måtte ha vært planlagt.
Da vi pratet med familien, følte de:
"Om det ble planlagt, er Mike Goodwin ansvarlig."
Mickey Thompson og Mike Goodwin var i lignende bransjer.
Mickey Thompson startet med Baja-racing innendørs.
Mike Goodwin etterlignet det til en viss grad på motocrossbanen.
De to bestemte at et partnerskap ville gagne dem.
Mike Goodwin var utrolig smart med en enorm personlighet,
utrolig karisma, og han var vant til å vinne.
Han vant i alt han gjorde.
Mickey og Trudy hadde fokusert på biler, og samtidig begynte Goodwin å promotere
motorsykkelløp under lignende omstendigheter.
Å ha med motorsykler,
motorsykkelarrangementer, sammen med bilene, ga mening.
Mickey hadde navnet.
Han ga sitt navn og rykte til arrangementet for å fylle stadion.
Faren min sikret kontraktene på Anaheim stadion
både for offroad og supercross.
Det virket som om Goodwin ville bli en god partner.
Men etter et par arrangementer betalte han ikke regningene
og ødela forholdet til stadionene ved å ikke betale og være Goodwin.
Da vi undersøkte Mike Goodwins bakgrunn,
fant vi ut at om han fikk sjansen, lurte han deg.
Han var en kjeltring.
For Mickey var integritet og å passe på at alle hadde det bra,
veldig viktig.
Mickey innså at: "Nei, jeg låner ikke navnet mitt til noe sånt."
Så Mickey avsluttet partnerskapet,
og det var begynnelsen på en lang juridisk kamp.
Alle kampene i retten.
Faren min vant, og dommene var i hans favør.
Goodwin begynte å flytte penger rundt og krevde konkurs,
han gikk fra person til person.
Sist jeg så Mickey og Trudy, fikk de en telefon.
Mickey satte på høyttaleren, og jeg gjenkjente stemmen til Goodwin,
og det han sa, var:
"Dette skal du betale for. Du får aldri se slutten på dette."
Tonen var veldig seriøs.
I en av de siste samtalene våre
advarte han meg om at Goodwin var ute av kontroll.
Nå må vi selvsagt avhøre Mike Goodwin.
Så vi kjører til advokatkontorene deres.
Da vi kom inn, sto Mike Goodwin bak advokaten sin.
Advokaten sa: "Vi lar ham ikke prate med dere."
Og han sto der...
Han gikk gjennom et ritual...
Opp med hendene.
Han pekte på advokaten sin. Jeg tenkte jeg kom til å spy.
Goodwin fortalte advokaten
at han var på et treningsstudio klokken seks den morgenen,
og han pratet med folk. Mange kunne bekrefte at han var der.
Mike Goodwin løp på en tredemølle i Orange County
da disse to ble drept i San Gabriel Valley.
Så det var ingenting som koblet Mike Goodwin til åstedet.
RETTSBYGNING
Det fantes ingen direkte beviser, for ingen fant ut hvem de som skjøt var.
Rett etterpå forsvinner Michael Goodwin og kona.
Da de kontaktet Michael Goodwins advokat, sa de:
"Alt vi vet, er at de kjøpte en båt og forlot landet."
Han kunne ikke avhøres eller etterforskes.
Hver eneste drapsetterforsker i historien har én eller to saker
hvor de ikke får det siste beviset de trenger.
Det finnes saker hvor du tenker: "Herregud, den plager meg."
Mickey og Trudy fortjente ikke dette.
Og den pøbelen Mike Goodwin er på flukt.
Jeg tror det var vondt for etterforskerne.
De var alle veldig opprørte over at de ikke klarte å løse den.
Alle ville den skulle løses.
De blir ikke alltid løst.
Kalde-saker-enheten ved sheriffkontoret i L.A.
besto på den tiden av
omtrent seks eldre, modne etterforskere klare for pensjon.
En god etterforsker kalt John Yarbrough, sa: "Jeg har en stor uløst sak,
Mickey og Trudy Thompson-drapene.
Jeg vil at du skal lese deg opp på nyansene i denne saken,
for den er stor, og jeg er gammel. Jeg pensjonerer meg snart.
Du er ung. Det blir lett for deg. Det blir enkelt, gutt."
Han gikk av med pensjon rundt 1994,
og jeg og en ny partner tok over saken fra da av.
Jeg hadde ikke hørt om Mickey Thompson før jeg ble fortalt om saken.
Det er en høyprofilert sak, og jeg er i starten av drapskarrieren.
Jeg har bare vært drapspoliti i to år.
Jeg ba Rey om råd. Jeg respekterte ham høyt.
Han ga meg gode råd.
"Det er bare én måte å spise en elefant på. Én bit av gangen."
Mark Lillienfeld har alltid imponert meg.
Om jeg blir drept, vil jeg at han skal etterforske det.
Han har evner, utholdenhet, intelligens, humor,
og han ble ikke imponert eller kontrollert av hierarki.
Det kan være bra å tvile på autoriteter.
Man må tenke globalt, være åpen for andre ideer,
men ikke avvise andre teorier som kan dukke opp.
Var noen sint på noen andre av en annen grunn enn
forretningskonflikten mellom Michael Goodwin og Mickey Thompson?
Du må være åpen for det.
Noe av det første jeg gjorde, var å møte Collene Campbell,
Mickey Thompsons lillesøster.
Collene Campbell er en naturkraft.
Hun er en flott kvinne.
Jeg tror alle som har opplevd noen bli drept, forstår det.
Det er så mye sinne inni deg, og du kommer ikke over det.
Du gjenopplever det i mareritt hver natt.
Collene møtte jeg først hos henne. Vi fikk god kontakt, jeg likte henne.
Vi var på bølgelengde.
Og etter å ha vært der i fire minutter, måtte jeg selvsagt på toalettet.
Mens jeg går ned gangen, ser jeg et bilde av en ung mann på veggen,
og det er Scott, sønnen.
I 1982 opplevde Collene...
Den verste tragedien foreldre kan oppleve, er å miste et barn.
Scott hadde hengt med feil folk.
Han ble drept, og liket ble kastet ut av et fly.
Hun etterforsket det selv. Hun samlet alt, all informasjonen.
Hun jobbet på innsiden for å få det ut.
Og hun var avgjørende i å få en tiltale.
Hun var nådeløs, ga aldri opp, og hun jobbet hele tiden,
på måter du ikke kunne forestilt deg.
Larry Cowell ble til slutt dømt for drapet på Collenes sønn,
og Collene sa flere ganger: "Du må se på og eliminere Larry Cowell."
Det viser seg at under rettssaken til Larry Cowell
og hans medsammensvorne i drapet, vitnet faktisk Mickey Thompson.
Larry Cowell var dypt innblandet i narkotikaverdenen,
for han var langer, men også en stor bilsportfyr.
Og Mickey vitnet som ekspertvitne
angående bildelene som ble funnet i Larrys verksted.
Rettssaken endte åtte eller ti måneder før Mickey og Trudy Thompsons død.
Det er uvanlig at drap rammer en familie på den måten. Vi så etter en sammenheng.
Vi gikk gjennom alle rapportene om drapet. Vi pratet med etterforskeren.
Vi tok det seriøst.
Det var ingen bevis som indikerte sammenheng
mellom drapene på Mickey og Trudy Thompson og drapet på Mickeys nevø, Scott Campbell,
annet enn at det knuste en veldig fin, stor, varm, kjærlig familie.
Partneren min og jeg gikk tilbake til start.
Vi kom med teorier, ideer.
Alt det har blitt eliminert. Det eneste som ikke ble det,
var det at noen ble betalt for drapet av Michael Frank Goodwin.
Da Mickey og Judy Thompson ble drept, om Mike Goodwin ikke var innblandet,
burde han ha levd normalt,
gjort det vanlige, ikke forandret på noe særlig.
Men hva gjorde Mike Goodwin etter at Mickey ble drept?
Michael Goodwin og kona bestemte seg for å selge huset,
og de tar alle verdier de har
og setter dem inn i en karibisk bank.
Åttiåtte dager etter drapet flyktet han på en båt
han skaffet via svindel.
I 1993 ble Mike Goodwin siktet for svindel
da han kom tilbake til USA.
Han ble funnet skyldig og havnet i føderalt fengsel.
Og han fikk en dom på to og et halvt år.
Mike Goodwin ville ikke prate.
Han pratet ikke med politiet. Vi overvåket telefonen hans.
Samtidig dro partneren min og jeg tilbake og avhørte de som ble avhørt første gang.
Da vi pratet med dr. Lance Johnson, som overhørte overfallet,
sa han: "Min datters bestevenn Allison Triarsi
bodde vis-à-vis Thompson. Hun så alt."
Han var ikke sikker på om politiet hadde kontaktet Allison Triarsi.
Da vi så på dokumentene, viste det seg at de ikke hadde det.
De overså henne ikke. Da drapene skjedde, var Allison Triarsi 15 år gammel.
Hun ble holdt skjult av foreldrene på grunn av det mentale traumet hennes.
Jeg skjønner det. Om jeg hadde barn...
Om hunden min var øyevitne, hadde jeg gjemt den.
Ville ikke latt den prate med politiet.
Allison Triarsi er en voksen kvinne nå, så vi klarte å finne henne.
Allison fortalte oss at hun gjorde seg klar til å gå på skolen,
og hun hørte et lyst skrik
da hun løp mot stuevinduene vendt mot Thompson-eiendommen.
Så Allison så faktisk
Trudy Thompson krype på hender og knær ned oppkjørselen.
Mickey Thompson knelte med hendene hevet mens han tigget: "Ikke drep kona mi."
Ikke for sitt eget liv, men for hennes.
Da Trudy kom til enden av oppkjørselen, skjøt den mistenkte henne i hodet.
Allison ser den samme mistenkte gå opp bakken, skyte og drepe Mickey.
Allison beskrev med det samme
at det var to afroamerikanske menn som flyktet på tigirssykler.
De ville at Mickey skulle se henne lide,
så han forsto at det siste han ville se i livet,
var sitt livs kjærlighet bli henrettet.
Han verdsatte henne så høyt. Han var en sånn person.
Det at han prøvde å sette seg selv i fare for å beskytte henne,
var ingen overraskelse.
Det skulle torturere faren min.
Sånn er det.
Og det gjorde det.
Å høre Allisons versjon av det som skjedde
bekreftet i litt større grad det vi allerede trodde.
Hun er det eneste nålevende øyevitnet
som kunne beskrive den faktiske skytingen av begge ofrene.
Hun var avgjørende.
Det er én ting å høre det, og en annen å se det.
Det var bare én grunn til å drepe disse to på denne måten,
og det var ren, uforfalsket hevn.
Men vi trengte flere bevis for å binde Mike Goodwin til drapene.
HØSTEN 1996 GOODWIN PRØVELØSLATT
Mike Goodwin ble prøveløslatt.
Han fløy til Orange County, Santa Ana flyplass.
Jeg endte opp med å gjøre så bagasjen hans var savnet da flyet landet.
Jeg lot som om jeg var passasjer på flyet,
begge er sinte og venter på bagasjen. Han visste ingenting.
Jeg hadde båndopptaker, jeg ville ta opp stemmen hans,
for jeg visste at etter hvert ville jeg prøve å avlytte telefonene hans,
så jeg ville kjenne igjen stemmen. Det var hovedmålet mitt,
det andre var rett og slett å møte ham.
Akkurat som med ofrene,
jo mer du vet om den mistenkte, jo lettere finner du svake punkt
og utnytter dem til din fordel.
I løpet av det 40 minutter lange møtet,
var det fullt fokus på Mike Goodwin, og alt var pisspreik.
Han sa han var den yngste topprankede speideren noen gang. Pisspreik.
Han lå med hver eneste Playboy Bunny. Pisspreik.
Han påstår han er Golden Gloves-mester i Pensacola i Florida. Pisspreik.
Skikkelig dumme, ubetydelige løgner
som ikke betyr en dritt, men viser et oppførselsmønster.
Fyren klarer ikke å snakke sant. Hele livet hans er en løgn.
Først var det stille. Ingenting skjedde.
Jeg liker Lillienfeld, men han sa ingenting.
Han kunne ikke. Det er ikke...
Hans jobb er ikke å prate, men å etterforske, finne ut av det.
ULØST: PARDRAPSMANN IKKE IDENTIFISERT
Etter så mange år på Mickey og Trudy Thompson-drapet,
må du tilnærme deg det på en annen måte.
Sheriffens drapsavsnitt var ikke mediedrevet,
men jeg hadde brukt TV-showet America's Most Wanted før,
i en annen drapssak, og det ga gode spor.
Jeg prøvde å identifisere de som skjøt. De var fortsatt interessert.
Vi fikk et par hundre telefoner, og noen var av den sinnssyke typen,
om romvesener, John Wayne gjorde det, sånne ting, men flere var av verdi.
Det som gjør Mark så god,
er at han finner små ting
og finner en måte å få informasjon på.
Her fant vi en jente han hadde behandlet dårlig.
Vi fikk en telefon på en tipslinje.
Denne kvinnen hadde et kort romantisk forhold til Goodwin.
Hun fortalte at de så på et program om Thompson-drapene,
og at Mike innrømmet at han hadde bestilt de drapene.
Han skrøt av at han aldri ville bli tatt, for han var for smart.
Hun ble et godt vitne, men det var en brikke i et større puslespill
hvor damene i Mikes liv hadde fått innrømmelser fra ham.
Gudene vet hvor mange andre damer som holder på hemmeligheten.
Mark ba meg ta kontrollen.
"Dra til Virginia og overvåk aktiviteten til Goodwins ekskone."
Mike Goodwin var gift da Mickey og Trudy Thompson ble drept,
men til slutt ble han og kona skilt.
Mike Goodwin ble prøveløslatt
omtrent samtidig som ekskona Diana Goodwin
flyttet til sine foreldre i Virginia Beach i Virginia.
Vi søkte om og fikk lov til å overvåke hjemmetelefonen hennes
og jobbtelefonen hennes.
Under dekkoperasjoner
vil vi noen ganger stimulere folk til å snakke om lovbrudd.
Én av måtene som er veldig vanlig, er rett og slett å ringe personen.
"Jeg er etterforsker Mark Lillienfeld fra drapsavsnittet.
Jeg vil prate med deg om eksmannen din."
Bryr meg ikke om om hun prater eller ber meg dra til helvete,
som er det hun gjorde. Jeg vil at hun skal begynne å tenke.
Da hun begynte å få telefoner fra Mark Lillienfeld,
var vi der for å overvåke henne med en rekke overvåkningstaktikker
og se hva hun gjorde, for det vil lede til flere bevis.
I én av samtalene vi lyttet til,
innrømmer hun at Mike hadde innrømmet til henne
at han var ansvarlig for drapene.
Så vi har to mennesker i to delstater på to tidspunkter som sier det samme,
at Goodwin innrømmet å være ansvarlig for drapene
på Thompson-paret. Faen så bra. En justerm i min verden.
Alt ved denne saken var indisier
når det gjaldt å knytte Mike Goodwin til drapene.
Det endret seg med avsløringen om nye øyevitner.
America's Most Wanted førte til en telefon fra en herre
som var regnskapsfører, og han sa:
"Jeg har en klient som så mistenkelig aktivitet
et par dager før drapet.
Han prøvde å ringe politiet, men de avviste ham."
Herren heter Ron Stevens.
Han sa: "Jeg kjente ikke Mickey Thompson, har ikke møtt ham,
men jeg bodde tre kvartaler unna der han ble drept."
Ron sier: "Jeg kommer hjem tidlig, og kona kommer ut for å ta meg imot.
Hun sa: 'Glad du er hjemme.
Det står en mistenkelig bil i gaten. Det sitter to menn med kikkerter i den,
tror det er noe galt.
Det er en skole i nærheten, kanskje de er pedofile eller kidnappere.'"
Og Ron Stevens går mot gaten
hvor bilen står parkert, og han ser profilen til sjåføren.
Han var hvit, passasjeren svart.
Da Ron Stevens nærmer seg sjåføren, kjører han vekk.
Han kjører i full fart fra åstedet. Ron tenker: "Herregud, så merkelig."
Han ringte sheriffens kontor. Dessverre sendte vi ikke en bil.
Så det er vår feil.
Dette skjedde omtrent fire dager før drapet på Mickey og Trudy.
Da han beskrev sjåføren, beskrev han Michael Goodwin nesten perfekt.
Kan det ha vært Mike Goodwin? Kan han ha overvåket området
for å sette i gang planene om å få dem drept?
Så nå måtte vi ha en personkonfrontasjon med mistenkte
for å se om vitnet kunne identifisere Goodwin.
Men hvordan får du til det? Om personen er i varetekt, går det.
Vi ville arrestere ham med en Ramey-ordre.
Ramey brukes for å arrestere basert på skjellig grunn til mistanke,
der vi tar ordren til en dommer. Han signerer. Aktor er ikke involvert.
Så jeg skriver en arrestordre på Mike Goodwin. Faen ta ham.
Mr. Goodwin, du er her i dag fordi du nektet å delta i konfrontasjonen.
Hadde det vært lettere å melde seg frivillig og ikke måtte gå gjennom dette?
Nei, vi må utfordre myndighetenes upassende oppførsel når vi kan.
Men om jeg hadde begått en ellers perfekt forbrytelse,
ville jeg vært så dum at jeg dro til åstedet da?
Dette er ufattelig.
Jeg koordinerer en personkonfrontasjon med Ron Stevens og kona hans.
Begge ser på personene.
De identifiserte Michael Frank Goodwin som han som satt i bilen med en afroamerikaner
tre kvartaler unna Mickeys hus, fire dager før drapet.
Å kunne plassere ham på eller i nærheten av åstedet var svære greier.
Vi hadde ham, og vi siktet ham for drap.
Hele greia er en farse og arrangert,
og behandlingen av meg i fengsel var et eksempel på det.
- Det var det. Takk. - En bibel.
Takk.
12. DESEMBER 2001 13 ÅR ETTER THOMPSON-DRAPENE
Jeg så opp og pratet med Mickey om...
"Du tror du har vært med på utholdenhetsløp før.
Men hør her.
Vi har gått gjennom et utholdenhetsløp på 13 år og ni måneder.
Dette er tungt, men jeg gjorde det du lærte meg.
Aldri gi opp."
Jeg husker da han ble arrestert.
Det ga håp.
Men det var ikke over.
Goodwin kalte saken mot ham for "karakterdrap".
Med tanke på at Goodwin var en slimål... Ville han vri seg ut av dette?
Mike Goodwin hatet meg intenst etter at jeg arresterte ham.
Truslene og alt det startet omtrent da.
Han hadde folk som jobbet for ham, og det var en evigvarende greie.
Mark Lillienfeld begynte å få alvorlige trusler.
Dødstrusler, men Mark sa: "Jeg må jobbe og lar meg ikke stoppe."
Mark er en av dem som har lært å la slag prelle av seg,
og jeg var den dumme, irske bokseren som sto der og tok imot alle slag
for å vise at jeg var tøff.
For å holde ut så lenge som Mark, må du være som ham. Ting må prelle av.
Etter å ha sett hva disse folka kan gjøre, er jeg bekymret for alt.
De fabrikkerer bevis.
Statsadvokaten ville ikke involvere seg i dette om de ville tape.
Om du ikke har alt klart, vil du ikke ta sjansen,
spesielt ikke i en så offentlig rettssak.
Jeg møtte Ron Bowers. Han var visestatsadvokat.
Han hadde pensjonert seg da,
men ble ansatt i avdelingen for rettssaksstøtte.
Så de to aktorene, Alan Jackson og Pat Dixon,
hadde fått Rons hjelp til å forberede bevisene
og organisere saken. Det var en stor sak.
Han sa: "Jeg ser gjerne på den, men jeg trenger saksmappene."
Og Mark sa: "Ok, det fikser vi."
Neste dag kommer jeg på jobb og kommer meg nesten ikke inn på kontoret.
Det er fullt av eske etter eske.
Og på den gule notatblokken min hadde Mark skrevet:
"Ron, dette er eskene du ba om. Sett sammen en sak, og gjør det raskt."
Ron Bowers var viktig for å sette sammen
en presentasjonsskisse for å få saken til retten.
Ron var kjempegod til det.
Jeg satte sammen en presentasjon, viste den til statsadvokaten,
og statsadvokaten sa: "Ok, vi reiser tiltale."
Det var begynnelsen på forberedelsene til rettssaken mot Michael Goodwin.
6. NOVEMBER 2006 18 ÅR ETTER THOMPSON-DRAPENE
Fra dag én, bokstavelig talt dag én...
ÅPNINGSPROSEDYRE
...hadde Michael Goodwin onde hensikter.
Jeg vet ikke om noen annen sak i California
hvor de som skjøt, ikke ble identifisert.
Det er ingen annen rimelig konklusjon enn at Mike Goodwin ansatte dem.
Vi ga ikke slipp på tanken om
at jeg ikke måtte bevise at Mike Goodwin gjorde det,
men heller bevise at syv milliarder andre på jorden ikke gjorde det.
Ingen andre ønsket ham død.
Så i denne saken ble motiv veldig viktig.
Mike Goodwin var morderisk, sint, og til alle som hørte på, sa han:
"Jeg ser ham heller død enn at han får pengene mine."
Drapsmennene har aldri blitt identifisert. Aldri blitt navngitt eller arrestert.
Forsvarets sak kan lett oppsummeres med
at Mike Goodwin var på trening da disse to ble drept.
Han var ikke involvert. For mange ubesvarte spørsmål.
Vi fikk mange vitner til å vitne om truslene
angående den tidligere oppførselen mellom Mickey og Goodwin.
Jeg vitnet om at jeg hørte truslene og gjenkjente Goodwins stemme.
Han så selvgod ut, som om han var sikker på ikke å bli dømt.
Men samtidig møtte han aldri blikket mitt.
Det viste meg at han skjønte hvilken smerte han hadde forårsaket.
LAGMANNSRETTEN I LOS ANGELES
I sluttprosedyren vår var én ting spesielt slående,
trist, men likevel viktig,
og det var måten Mickey tok sine siste åndedrag på.
Det siste Mickey Thompson så på denne planeten,
var at kona hans ble henrettet.
Hvorfor er det så viktig?
Fordi det finnes ingen andre på jorden
som ville at Mickey Thompson skulle lide slik.
Det var bare én fyr.
Det var Mike Goodwin.
Da Alan Jackson kom med sluttprosedyren, ble jeg imponert.
"Ja!" tenkte jeg. Han overbeviste meg.
Overbeviste han de 12 menneskene der borte?
4. JANUAR 2007 2 MÅNEDER ETTER RETTSSAKENS START
Juryen diskuterte i seks dager, og ventetiden var brutal.
Du sitter igjen i et limbus
hvor du ikke vet hva jurymedlemmene vil tenke om presentasjonen din.
Da juryen ringte for å si at de hadde en dom,
var det et veldig ubehagelig øyeblikk. "Ok, nå skjer det."
Vi, juryen i ovennevnte rettssak,
finner den tiltalte, Michael Goodwin, skyldig.
Da de sa det, klemte Collene hånden min.
Det var...
"Det finnes rettferdighet."
Mike Goodwin ble dømt på alle punkter,
to drap og spesielle omstendigheter,
og han ble dømt til to påfølgende livstidsdommer uten prøveløslatelse.
Jeg reiste meg, snudde meg, og Collene hulket
av glede og lettelse.
Dette er for Mickey.
Han vant løpet.
God følelse. Det får ikke far tilbake, men gir litt rettferdighet.
Da jeg hørte dommen, husker jeg at jeg sa: "Endelig."
Jeg ga en del av meg selv til saken.
Det er en enorm personlig tilfredsstillelse
å vite at familien til Mickey Thompson og Trudy Thompson,
det de hadde kjempet for, viet livene sine til...
For hvert fiber av meg selv jeg ga til saken, fikk jeg mye mer tilbake fra dem.
Mitt løfte til Collene, Gary Campbell og Thompson-familien var
at jeg skulle jobbe hardt og gjøre mitt beste.
Jeg bruker med vilje ikke, det er et fryktelig ord,
A-ordet, altså avslutning.
Når du mister to kjære i en forferdelig voldshandling, får du ingen avslutning.
Jeg husker da dommen kom, det var noe endelig med det,
både for meg og familien,
men det var noe som gnagde bak i hodet.
"Det ble ikke løst. Drapsmennene går fri."
ETTERLYST
Vi tok én av tre, men vi vil fortsatt ta disse personene.
Vi fikk aldri noen gode ledetråder
angående hvem skytterne var. Det er fortsatt en pågående sak.
Det er flott å vite at det ble en dom.
Men drapene
er en del av livet mitt.
Tante Trudy er der i bakhodet mitt.
Mickey ville oppfylle sin livslange drøm og sette fartsrekord på land.
Det eneste faren min aldri klarte, var å ta fartsrekorden på land.
Han klarte det én vei, men tok ikke offisiell rekord.
Så da han ringte meg i 1987 og sa: "Jeg vil du skal kjøre den",
betydde det mer for meg enn noe annet.
Så begynte vi å prate om det, hvordan det skulle gjøres,
og så ble faren min drept.
Jeg lot det ligge i 22 år. Så tenkte jeg: "Vet du hva?
Vil ikke sitte i sofaen når jeg er 80 år og lure på om bilen klarte 725 km/t."
Vi ofret alt for å klare det.
Vi ofret alt vi hadde i livet for å klare det.
12. AUGUST 2018
Og det skjedde.
Bra jobbet!
Bilen kjørte i 739 km/t.
Jeg tar av meg hjelmen. Jeg står fortsatt i bilen, og jeg ser opp.
Jeg fullførte oppdraget hans
og det fullførte mitt.
Et av de mest betydningsfulle øyeblikkene...
...noensinne.
NESTE GANG
Drapsetterforskerens største fiende er tiden. Tiden er din fiende.
Teresa Broudreaux ble funnet naken og død på stranden.
Det har vært 33 år uten svar.
Hva het kona di igjen?
Terri. T-E-R-R-I.
Og dere var gift?
- Ja. - Ok.
Alle trodde jeg gjorde det. At jeg slapp unna med det.
En drapssak avsluttes aldri før noen blir holdt ansvarlig.
Noen der ute vet noe.
Tekst: Ida Aalborg