OKRESNÍ ÚŘAD ŠERIFA V LOS ANGELES
JE NEJVĚTŠÍ SVÉHO DRUHU V USA
A PŮSOBÍ V NEJLIDNATĚJŠÍM OKRESE V ZEMI.
VYŠETŘUJE NEJBRUTÁLNĚJŠÍ A NEJKOMPLIKOVANĚJŠÍ VRAŽDY.
TOTO JSOU JEJICH PŘÍBĚHY.
16. BŘEZNA 1988
Volal mi někdo z tátovy kanceláře.
Že prý se v Bradbury něco děje.
„Ale nevíme co.“
Tak jsem skočil do auta a jel do Bradbury.
A zastavil mě policajt.
Ptal se: „Kdo jste? Nikoho tam teď nepouštíme.“
„Jsem Danny, syn Mickeyho Thompsona.“
A viděl jsem tomu policajtovi na očích, že se něco stalo.
Řekl jsem si: „Do prdele.“
Člověk tomu nechce věřit.
Byl to můj táta. Nedal se zabít. Byl nedotknutelný.
Závodní jezdec Mickey Thompson a jeho žena byli zavražděni
u svého domu v luxusní čtvrti LA.
Oba byli několikrát střeleni do horní části trupu.
Thompsona a jeho ženu zabili ze zálohy
na příjezdové cestě k jejich domu v Bradbury.
Policie to považuje za nejzáhadnější vraždu celebrit.
Člověk doufá, že tak hrozné zlo nikdy nepotká.
Mickeyho Thompsona všichni milovali. Neměl žádné nepřátele, až na jednoho.
Okresní úřad šerifa v Los Angeles je nejlepší z nejlepších.
V LA se projednávají nejsledovanější případy.
Musíte mít zápal pro věc na 110 %.
Tohle je vražda. Závažnější zločin neexistuje.
Hlavní je vášeň a smysl pro povinnost.
Spravedlnost pochází z nalezení pravdy.
VRAŽDY: LOS ANGELES
Los Angeles je obrovské město.
Existuje tu hromadná doprava?
Ne! Musíte řídit.
Lidé v LA milují auta.
Milovníci aut si tu přijdou na své.
V 80. letech v Los Angeles existovala kultura závodů v ulicích
od závodů dragsterů přes motokros až po off-road.
Byl jsem tehdy fanda do aut
a věděl jsem, že Mickey Thompson je legenda.
Thompson byl vždy známý jako inovátor,
nekonformní konstruktér a jezdec, který musel vyhrávat.
Nejrychlejší muž na kolech... Mickey Thompson.
Mezinárodní králové rychlosti v akci. Mickey Thompson.
Soutěžil ve všech formách automobilových závodů.
Táta jednu dobu držel přes 370 rekordů.
Ale nejvíc ho proslavilo,
když jako první Američan jel rychlostí 400 m/h.
Jeho maximální rychlost je 406,6 mil za hodinu,
rekord na jednosměrné dráze.
Mickey Thompson nebyl jen vítěz
a člověk, co se zajímal o auta.
Byl to promotér.
Byl to člověk, který vymyslel závody na stadionech.
Pořádáme tzv. závody na krátkých tratích.
Pořádáme je na fotbalových, baseballových hřištích,
na stadionech, kdekoli.
Thompson vítězí!
Mickeyho syn Danny se také rozhodl
zasvětit svou budoucnost automobilovým závodům.
Závodil jsem naplno v tátově seriálu.
Vyprodávali jsme stadiony. Bylo to neuvěřitelné.
Závodil i Thompsonův syn
a jeho žena Trudy se podílela na propagaci akce.
Ráda jsem mu nablízku a dělám to, co on, mám ráda rychlou jízdu.
A ještě dlouho budu řídit závodní auta.
A vyhraju spoustu dalších závodů.
16. BŘEZNA 1988 7:00
Brzy ráno mi volali.
„Víš, kdo je Mickey Thompson?“ Já na to: „Jo. Jasně.“
„Vypadá to, že jeho a jeho ženu zastřelili před domem,
pomůžeš s případem.“
Měli jsme královnu laboratoře, Liz Devineovou.
Byla skvělá a všichni ji chtěli mít na místě činu.
Ráda chodím do terénu. Vzala jsem si kombinézu a věci a šla.
V té době jsem byla vrchní kriminalistka
úřadu šerifa okresu Los Angeles.
Potkali jsme se a jeli do Bradbury Estates.
Bradbury Estates je luxusní čtvrť
a uzavřená rezidenční oblast.
Moje dcera Juliana
chodila na hodiny jízdy na koni v Bradbury Estates.
Když jsem tam šel, musel jsem ukázat průkaz,
musel jsem ukázat povolení majitele stáje, abych se dostal dovnitř.
A tak jsem se divil,
jak se tam někdo mohl dostat a zabít Mickeyho Thompsona a jeho ženu?
Už cestou tam bylo jasné, že jde o velký případ.
Tolik kamer na jednom místě jsem v životě neviděla.
Očividně je to moc hezký dům.
Je tam široká příjezdová cesta.
Mickeyho žena Trudy ležela dole u svažité příjezdové cesty.
Byla zastřelena
a krev tekla do strouhy.
TRUDYINO TĚLO
A Mickey Thompson ležel u garáže, která je nahoře.
Střelili ho do těla.
Taky ho střelili do hlavy.
Ji také střelili do hlavy.
Chodili jsme kolem a mluvili s lidmi
a také s některými svědky.
Slyšeli jsme sérii výstřelů.
SOUSED
Najednou bylo asi 10 nebo 15 vteřin ticho.
Pak jsem slyšel, jak Mickey Thompson křičí: „Neubližujte mé ženě!“
Pak se ozvala další série výstřelů a pak bylo ticho.
Doktor Johnson bydlel za Mickeym a Trudy,
a když uslyšel výstřely a vyhlédl ven,
viděl, jak po Woodlyn Lane jedou kola.
Dr. Johnson viděl dva mladé černochy na závodních kolech.
To byla očividně úniková cesta.
Dr. Johnson také říkal, že Mickey Thompson měl rutinu.
Každé ráno v šest opouštěli dům v Bradbury
a jeli až na Stadion Anaheim, kde měli kancelář.
Jezdili dodávkou a obvykle řídila Trudy.
Vycouvala na cestu.
On pak zavřel garáž, nastoupil a jeli do práce.
Víme, že jsou tam dva muži na kolech,
pravděpodobní střelci, ale oč jim šlo?
Může to být loupež,
ale když detektivové začali ohledávat dodávku, kterou Trudy řídila,
byla plná velmi drahých šperků
a Mickey měl v peněžence několik tisíc dolarů.
Nevzali ji, ani se jí nedotkli.
Snadná kořist je přímo na sedadle, a oni si ji nevezmou?
To nedává smysl.
A pak soused slyšel,
jak Mickey volá na Trudy,
a že nejprve stříleli po ní.
Při loupeži nikdy nezabijí nejdřív ženu.
Vždycky nejprve zabijí muže.
Byl to velký chlap. Bylo to naprosto nelogické.
Trudy ležela na zemi.
Měla ulomené nehty.
Měla jsem pocit, že řídila.
Stříleli na ni přes okno.
Myslím, že utíkala a nebojovala.
A Mickey byl obrácený k ní.
A to mi...
lámalo srdce.
Taková krutost.
Všichni nám říkali, že Mickey Trudy miloval.
Byl jí naprosto oddaný
a byl do ní šíleně zamilovaný.
Když se táta oženil s Trudy, byla to velká láska.
Měla skvělou povahu, byla veselá
a s tátou měli krásný vztah.
V práci byli sehraný tým.
Byli sladění jako dobrý akord.
Byli velmi odlišní,
ale úžasně jim to klapalo.
Teta Trudy byla důležitou osobou v mém životě.
Trudy měla půvab, laskavost a lásku.
Dávala lidem pocit, že si jich váží.
Celé místo činu bylo venku,
ale já jsem se snažila pozorně si všímat, co tam nesedí.
Šli jsme do pracovny, která byla vedle garáže.
Koutkem oka jsem tam někoho zahlédla
a vykřikla jsem.
Kolegové samozřejmě hned přiběhli. Byl tam Ray.
Byla to figurína Mickeyho Thompsona v závodní kombinéze. V životní velikosti.
Hrozně jsem se styděla.
Všichni jsme se smáli, ale já...
Byla to veselá chvilka. Potřebná veselá chvilka.
Musíte odlehčit atmosféru nebo... Já nevím.
Musíte se smát, abyste nebrečeli. Prostě musíte.
Pak si řeknete, že je to vaše práce a musíte se k ní vrátit.
Rozhlížela jsem se okolo
a hodnotila, čím můžu případu prospět.
Na příjezdové cestě jsem vyfotila otisky bot v bahně.
U Mickeyho ležel na zemi paralyzér.
Byly tam nábojnice.
Vedle garážových vrat rostly malé pomerančovníky.
Podívala jsem se a uviděla na zemi pomerančové slupky.
Byly ukrojené.
A čerstvé.
Vzpomínám si, že mě napadlo, že tam tak seděli
a dali si pomeranč při čekání na to, až budou vraždit.
Uvědomila jsem si,
že přesně věděli, kam si sednout a čekat.
Začnete si to dávat dohromady.
Leželi před garáží a čekali.
Byl tam paralyzér.
Použili ho na Mickeyho? Použili ho na ni? Nebyli jsme si jistí.
Ale očividně tak chtěli ovládnout situaci.
Závodní kola, pistole...
Zabíjení ve sledu, který Mickeymu způsobil nejvíc bolesti.
Byla to plánovaná vražda.
Plánovaná.
Naši hlavní podezřelí jsou dva černoši.
ZÁSTUPCE ŠERIFA
Podle popisu jim je 20 až 30 let.
Po silnici poblíž Bradbury Estates jela žena.
A jak jela, najednou z té malé příjezdové cesty
vyjeli tihle dva černoši na kolech.
Jeli splašeně, moc rychle.
Podívala se, protože je málem trefila,
a jako řádná občanka to nahlásila.
Zavolala to na úřad šerifa
a tam ji spojili s policejním kreslířem.
Byli informováni všichni policisté, okolní oblasti,
na hlavních křižovatkách byly dopravní kontroly.
Rozdávali jsme kresby podezřelých.
Detektivové z LA doufají, že někde někdo
uvidí zprávu o vraždě závodní legendy Mickeyho Thompsona
a jeho ženy Trudy
a poskytne informace o těchto dvou mužích.
HLEDÁNI ZA VRAŽDU ODMĚNA
Zpravodajství v médiích bylo...
Jakkoli to bylo smutné, cpali to tam co dvě sekundy.
Podle policie byl se ženou několikrát střelen...
Oba muži pak ujeli na závodních kolech.
Zůstává nezodpovězena hlavní otázka: „Proč?“
Bylo to na každé stanici.
Bylo to na všech hlavních sítích. Dokonce i na těch menších.
Média se utrhla ze řetězu.
Bylo velmi skličující a těžké vidět to ve zprávách...
S těmi vrtulníky,
které ukazovaly, kde leží jejich těla.
A nebyl tam žádný osobní prostor pro smutek.
Jedním z vašich úkolů je poznat svou oběť.
Kdy se dostali do situace, že se měli stát obětí?
Je to důležité.
Poslali nás do domu nedaleko místa činu,
kde se shromáždila rodina.
Všichni byli smutní, zdrcení.
Přišli jsme si s nimi promluvit.
To je na této práci tak těžké.
Všichni byli jako v mrákotách.
Říkáte si: „Vážně se to děje?“
MICKEYHO SESTRA
Řeknu vám jednu věc, zabili dva nejmilejší lidi na světě.
Na setkání byla i sestra Collene,
která Mickeyho a Trudy k smrti milovala.
Danny, který se snažil poskytnout co nejvíc informací,
ale byl zdrcen.
Trpěl.
Řekl jsem vyšetřovatelům,
že se do té rezidence nedalo snadno dostat.
Museli jste mít plán.
A musel být předem dobře promyšlený.
Když jsme dělali rozhovory s rodinou, všichni zastávali názor,
že jestli to bylo plánované, stojí za tím Mike Goodwin.
Mickey Thompson a Mike Goodwin podnikali v podobné branži.
Mickey Thompson přenesl off-roadové závody na stadiony.
Mike Goodwin to do jisté míry napodobil
na motokrosovém okruhu.
Oba usoudili, že jim partnerství přinese výhody.
Mike Goodwin byl neuvěřitelně chytrý, neuvěřitelně velká osobnost,
měl velké charisma a byl zvyklý vyhrávat.
Vítězil ve všem, co dělal.
Mickey a Trudy se zaměřili na automobilovou oblast
a zároveň Goodwin začal propagovat
motocyklové závody za podobných podmínek.
Přivést na stadiony motorky,
svést dohromady motocyklové a automobilové akce
bylo velmi rozumné.
Thompson byl pojem.
Propůjčil akci své jméno a pověst, aby zaplnil stadion.
Táta si zajistil smlouvy na Stadionu Anaheim
pro off-road i supercross.
Zdálo se, že Goodwin by byl dobrý partner.
Ale Goodwin po pár akcích nasekal dluhy, neplatil je
a pokazil dobré vztahy se stadiony,
protože neplatil a choval se hrozně.
Když jsme prověřovali minulost Mikea Goodwina,
zjistili jsme o něm,
že kdykoli měl možnost, každého podrazil.
Byl to křivák.
Pro Mickeyho
byla poctivost a jistota, že je o všechny postaráno,
nesmírně důležitá.
Mickey si uvědomil,
že něčemu takovému nechce půjčovat svoje jméno.
Takže Mickey ukončil partnerství,
a to byl začátek dlouhé právní bitvy.
Ty soudní tahanice.
Táta všechny vyhrával a rozsudky byly v jeho prospěch.
Goodwin začal přehazovat peníze a vyhlašovat bankrot,
převáděl to na různé lidi.
Když jsem naposledy viděl Mickeyho a Trudy, zazvonil telefon.
Mickey to přepnul na hlasitý odposlech.
Poznal jsem Goodwinův hlas
a on řekl:
„Tohle mi zaplatíš.
Z té ztráty se nikdy nevzpamatuješ.“
Goodwinův tón byl smrtelně vážný.
Při jednom z posledních rozhovorů
mě táta varoval, že se Goodwin utrhl ze řetězu.
Teď jsme samozřejmě museli vyslechnout Mikea Goodwina.
Jeli jsme do jejich advokátní kanceláře.
Když jsme přišli, Mike Goodwin stál za svým právníkem.
Advokát řekl, že mu nedovolí s námi mluvit.
A on tam stál...
A dělal pořád dokola...
Ruce vzhůru.
Pořád ukazoval na svého právníka. Chtělo se mi z něj zvracet.
Goodwin řekl advokátovi,
že byl ten den v šest ráno v posilovně
a mluvil s různými lidmi. Spousta lidí mohla ověřit, že tam byl.
Mike Goodwin byl na běžícím pásu v Orange County,
když byli tito dva lidé zabiti v San Gabriel Valley.
Takže Mikea Goodwina s místem činu nic nespojovalo.
Nebyly žádné přímé důkazy, žádná kouřící zbraň,
protože nikdo nikdy nezjistil, kdo střílel.
A nedlouho poté Michael Goodwin a jeho žena
prostě zmizeli.
A když kontaktovali právníky Michaela Goodwina, řekli:
„Víme jen, že si koupili loď a odjeli ze země.“
Nebylo možné ho vyslýchat ani vyšetřovat.
Každý vyšetřovatel vražd v dějinách lidstva
má jeden nebo dva případy,
kdy nemůže dokazování dotáhnout do konce.
Jsou případy, kdy si říkáte,
jak vás to štve.
Mickey si to nezasloužil. Trudy taky ne.
A ten hajzl Mike Goodwin vám uteče.
Myslím, že to ty detektivy vážně ranilo.
Všichni byli naštvaní, že to prostě nemohli rozlousknout.
Všichni chtěli, aby se to vyřešilo.
Ne vždy se to povede.
Oddělení pro odložené případy na úřadu šerifa
v té době tvořilo
asi šest starších, zkušených detektivů, kteří měli před důchodem.
Skvělý detektiv jménem John Yarbrough
řekl: „Mám velký nevyřešený případ,
vraždu Mickeyho a Trudy Thompsonových.
Chci, aby ses s tím seznámil,
protože je toho hodně a já jsem starý. Brzy půjdu do důchodu.
Ty jsi mladý. Tobě to půjde snadno. Bude to hračka, chlapče.“
Kolem roku 1994 odešel do důchodu
a já s novým partnerem
jsme ten odložený případ převzali.
Nikdy jsem o Mickeym Thompsonovi neslyšel,
dokud jsem se neseznámil s případem.
Byl to sledovaný případ a já stál na začátku své kariéry v mordpartě.
Byl jsem na vraždách teprve dva roky.
Šel jsem za Rayem, moc jsem si ho vážil.
Dal mi skvělou radu.
„Je jen jeden způsob, jak sníst slona. Sousto po soustu.“
Mark Lillienfeld. Před ním musím smeknout.
Jestli mě zavraždí, chci, aby mou vraždu vyšetřoval on.
Má schopnosti, houževnatost, inteligenci, humor
a nedá si do práce kecat od nikoho shora.
Někdy je dobré zpochybnit autoritu.
Musíte myslet globálně, být přístupní jiným nápadům,
ale nezavrhovat hned některé teorie, které se nabízejí.
Zlobil se někdo na někoho jiného z jiného důvodu
než kvůli obchodnímu sporu mezi Goodwinem a Mickeym Thompsonem?
Musíte být otevření.
Tak jsem se sešel s Collene Campbellovou,
mladší sestrou Mickeyho Thompsona.
Collene Campbellová je živel.
Je to úžasná žena.
Každý, komu někoho zavraždili, to pochopí.
Máte v sobě tolik vzteku, který nedokážete potlačit,
a každou noc to prožíváte ve svých zlých snech.
Poprvé jsem jsme se sešli u ní doma.
Padli jsme si do noty. Líbila se mi.
Rozuměli jsme si.
A samozřejmě, byl jsem tam asi čtyři minuty,
a musel jsem na záchod.
Jak jsem šel po chodbě,
viděl jsem na zdi fotografii mladého muže, byl to její syn Scott.
V roce 1982 Collene prožila...
Nejhorší tragédie, jakou může rodič zažít, je přijít o dítě.
Scott se stýkal se špatnými lidmi.
Zabili ho a jeho tělo vyhodili z letadla.
V podstatě to vyšetřovala sama.
Dala všechno dohromady, všechny informace.
Poskládala to zevnitř, aby získala viditelná fakta.
A byla velmi nápomocná při prosazování trestního stíhání.
Byla neúnavná, nikdy se nevzdávala,
pořád se tím zabývala,
takovou vytrvalost si neumíte představit.
Za vraždu syna Collene byl nakonec odsouzen Larry Cowell
a Collene to opakovaně popisovala:
„Aspoň si to projdi, abys Larryho Cowella vyloučil.“
Ukázalo se totiž, že během procesu s Larrym Cowellem
a jeho komplicem za vraždu Scotta Campbella svědčil Mickey Thompson.
Larry Cowell byl těžce zapletený do světa narkotik,
prodával drogy, ale také byl velký automobilový závodník.
A Mickey vypovídal jako odborný svědek
ohledně autodílů nalezených v Cowellově dílně.
Soud skončil osm nebo deset měsíců
před smrtí Mickeyho a Trudy Thompsonových.
Je neobvyklé, aby vražda takhle zasáhla rodinu.
Hledali jsme spojení.
Prošli jsme celý spis o vraždě Scotta Campbella.
Mluvili jsme s vyšetřovatelem.
Brali jsme to vážně.
Neexistoval jediný důkaz, který by naznačoval vztah
mezi vraždami Mickeyho a Trudy
a vraždou Mickeyho synovce Scotta,
kromě toho, že zničili velmi milou, velkou, vřelou a milující rodinu.
S parťákem jsme se vrátili na začátek.
Vymýšleli jsme teorie, nápady.
Všechno jsme vyloučili. Ale nešlo vyloučit to,
že někdo dostal zaplaceno za vraždu,
a zaplatil ho Michael Frank Goodwin.
Po vraždě Mickeyho a Trudy Thompsonových,
kdyby v tom Mike Goodwin neměl prsty, čekali byste, že bude žít normálně,
bude si dál podnikat a nic se nezmění.
Ale co Mike Goodwin po smrti Mickeyho udělal?
Michael Goodwin a jeho žena se rozhodli prodat dům,
vzali všechny svoje peníze
a uložili je u jedné karibské banky.
88 dní po vraždě uprchl ze země na lodi,
kterou získal podvodem.
V roce 1993 byl Mike Goodwin obviněn z podvodu
poté, co se vrátil do Spojených států.
Byl shledán vinným a putoval do federálního vězení.
A dostal dva a půl roku nepodmíněně.
Mike Goodwin nechtěl mluvit.
Nikdy nevypovídal, ale monitorovali jsme mu hovory.
Zároveň jsme obešli všechny, kdo vypovídali při prvním vyšetřování,
a znovu jsme je s partnerem vyslechli.
Když jsme mluvili s dr. Lancem Johnsonem, který slyšel, jak se útok stal,
řekl, že kamarádka jeho dcery, Allison Triarsiová,
bydlela naproti Thompsonovým.
Celé to viděla.
A nebyl si jistý, jestli policie Allison Triarsiovou někdy kontaktovala.
Při kontrole záznamů se ukázalo, že ne.
Nepřehlédli ji.
Ale v době vraždy byla Allison Triarsiová 15letá dívka,
kterou rodiče ukryli
kvůli psychickému traumatu, jež utrpěla.
A já to chápu. Kdybych měl děti...
Kdyby můj pes byl očitý svědek, tak bych ho ukryl.
Taky bych psa nenechal mluvit s poldy.
Allison Triarsiová už byla dospělá,
tak jsme ji vyhledali.
Allison nám řekla,
že se chystala do školy,
když uslyšela vysoký křik.
Běžela k oknům v obýváku s výhledem na pozemek Thompsonových.
Allison skutečně viděla,
jak se Trudy plazí po kolenou po příjezdové cestě.
Mickey Thompson klečel s rukama nad hlavou
a prosil, aby nezabíjeli jeho ženu.
Neprosil o svůj život, ale o její.
Když Trudy dolezla dolů,
podezřelý stiskl spoušť a střelil ji do hlavy.
Allison viděla, jak ten samý podezřelý přešel nahoru a zastřelil Mickeyho.
Allison hned popsala,
že to byli ti dva Afroameričané, kteří ujeli na závodních kolech.
Chtěli, aby se Mickey díval, jak Trudy trpí,
aby tak pochopil,
že to poslední, co na světě uvidí,
bude poprava jeho životní lásky.
Tolik ji opatroval.
Takový to byl člověk.
To, že chtěl nasadit vlastní život, aby ji ochránil,
nikoho nepřekvapilo.
Chtěli tím tátu mučit.
To je jasné.
A stalo se.
Allisonina výpověď, jak se to odehrálo,
zatloukla poslední hřebíček do rakve
a potvrdila to, co už jsme si mysleli.
Je jediná žijící očitá svědkyně,
která dokázala popsat, jak se zastřelení obou obětí odehrálo.
Měla zásadní roli.
Jedna věc je o tom slyšet. Ale vidět to je něco jiného.
K zabití těchto dvou lidí byl jediný důvod,
a to čistá, nefalšovaná pomsta.
Ale bylo potřeba víc důkazů,
které by svazovaly Mikea Goodwina s těmi vraždami.
PODZIM 1996 PODMÍNEČNĚ PROPUŠTĚN
Mikea Goodwina podmínečně propustili.
Odletěl do Orange County na letiště Santa Ana.
Zařídil jsem, aby se při přistání jeho zavazadla „nějak ztratila“.
Předstíral jsem, že jsem tím letadlem taky letěl,
a teď oba naštvaně čekáme na kufry.
Nic netušil.
Zapnul jsem magnetofon, abych si nahrál jeho hlas,
protože jsem věděl, že přijde čas,
kdy budu chtít odposlouchávat jeho telefony,
tak abych věděl, jak zní.
To byl můj hlavní cíl,
a pak jsem toho chlapa chtěl taky poznat.
Stejně jako u obětí vraždy,
čím víc toho víte o podezřelém, tím spíš najdete jeho slabá místa
a můžete je využít ve svůj prospěch.
Během těch 40 minut na letišti
Mike Goodwin celou dobu mluvil a vykládal jen žvásty.
Tvrdil, že je nejmladší Orlí skaut v historii. Kecy.
Prohlásil, že spal se všemi králíčky z Playboye. Kecy.
Tvrdil, že vyhrál Golden Gloves v Pensacole na Floridě. Kecy.
Příval blbostí a nesouvislých lží,
které nemají smysl, ale ukazují zajeté chování.
Ten člověk neumí říct pravdu. Celý jeho život byla lež.
Nejdřív bylo ticho po pěšině. Nic se nedělo.
I když mám Lillienfelda rád, nic mi neřekl.
Ale nemohl. Není...
Jeho úkol není všechno vyžvanit. Jeho úkol je vyšetřovat, vyřešit to.
VRAZI PÁRU STÁLE NEZNÁMÍ
Po tolika letech od zabití Mickeyho a Trudy Thompsonových
k tomu musíte přistoupit jinak.
Oddělení vražd úřadu šerifa nespolupracovalo s médii,
ale v minulosti jsem využil pořad America's Most Wanted
v nesouvisejícím případu vraždy a vzešlo z toho pár užitečných stop.
Chtěl jsem identifikovat ty dva střelce. Televizi to zajímalo.
Měli jsme několik set telefonátů,
něco byly jenom vtípky,
že je unesli mimozemšťani, že to udělal John Wayne,
ale některé byly užitečné.
Mark je tak skvělý,
protože najde maličkosti
a vymyslí způsob, jak získat informace.
V tomhle případě našel dívku, které Goodwin nějak ublížil.
Byl to hovor na informační linku.
Ta žena měla krátký romantický vztah s Goodwinem.
Řekla nám, že s Mikem Goodwinem
sledovali kriminální pořad o vraždách Thompsonových
a že se jí Mike přiznal,
že za těmi vraždami stojí on.
Chlubil se tím, že ho nikdy nechytí, protože je moc chytrý.
Takže jsme měli dobrou svědkyni,
ale byla to část větší skládačky,
že ženy v životě Mikea Goodwina slyšely jeho přiznání,
a bůh ví, kolik dalších žen znalo tohle tajemství.
Mark mě požádal o pomoc.
„Chci, abys jel do Virginie sledovat aktivitu Goodwinovy exmanželky.“
Mike Goodwin byl v době vraždy Thompsonových ženatý,
ale nakonec se s manželkou rozvedli.
Mike Goodwin byl podmínečně propuštěn
prakticky ve stejné době, kdy jeho bývalá žena Diana Goodwinová
odjela bydlet k rodičům do Virginia Beach ve Virginii.
Požádali jsme o povolení odposlouchávat
domácí telefon Diane Goodwinové
i její služební telefon.
Během tajných operací
někdy chceme lidi povzbudit, aby mluvili o zločinu.
Jedním ze způsobů, a je to velmi běžné, je prostě tomu dotyčnému zavolat.
„Tady detektiv Lillienfeld z oddělení vražd v Los Angeles.
Rád bych s vámi mluvil o vašem bývalém manželovi.“
Je mi jedno, jestli se mnou bude mluvit, nebo mě pošle někam,
což udělala, jde mi o to, aby jí to šrotovalo v hlavě.
Když jí Mark Lillienfeld začal telefonovat,
sledovali jsme ji různými sledovacími taktikami,
abychom zjistili, co udělá, protože to povede k dalším důkazům.
Obzvlášť jeden telefonát nás zajímal,
protože v podstatě řekla, že se jí Mike přiznal,
že stojí za vraždami Thompsonových.
Měli jsme dva lidi ve dvou různých státech,
kteří ve dvou různých časech vypověděli,
že se Michael Goodwin přiznal k vraždám Mickeyho a Trudy Thompsonových.
Tomu říkám parádní trefa.
Všechno ohledně toho případu bylo nepřímé,
pokud jde o spojení Mikea Goodwina s provedenými vraždami.
To se změnilo s odhalením nových očitých svědků.
Do pořadu America's Most Wanted zavolal pán,
který byl účetní, a ten řekl:
„Mám klienta, který zpozoroval podezřelou aktivitu
pár dní před vraždou.
Párkrát volal na policii, ale vždycky ho odbyli.“
Pán se jmenoval Ron Stevens.
Řekl: „Mickeyho Thompsona jsem neznal.
Nepotkali jsme se, ale žil jsem tři bloky od místa, kde ho zabili.“
Ron pokračoval: „Přijel jsem domů brzy
a manželka mě vyšla z domu přivítat.
Řekla: ‚Jsem ráda, že jsi doma.
Na ulici parkuje podezřelé auto.
Jsou v něm dva muži s dalekohledem,
podle mě něco chystají.
V ulici je základní škola. Možná jsou to pedofilové nebo únosci.‘“
A Ron Stevens šel směrem k ulici,
kde parkovalo to auto, a viděl řidiče ze strany.
Byl bílý. Spolujezdec černý.
Když se Ron Stevens přiblížil k řidiči, odjel.
Šlápl na plyn a rychle ujel.
Ronovi to přišlo divné.
Zavolal na úřad šerifa.
Bohužel jsme tam neposlali hlídku. Takže je to na nás. Je to naše chyba.
Bylo to asi čtyři dny před vraždou Thompsonových.
A když popisoval řidiče, popsal Michaela Goodwina skoro do puntíku.
Mohl to být Mike Goodwin?
Mohl tam být a sledovat oblast,
aby rozjel plány na jejich vraždu?
Teď bylo třeba udělat identifikaci,
aby se zjistilo, jestli svědek Goodwina bezpečně pozná.
To byl problém. Jak to udělat?
Šlo by to, kdyby byl Goodwin ve vazbě.
Takže jsme ho chtěli zatknout na základě Rameyho zatykače.
Ramey je kalifornský termín pro zatykač s pravděpodobným důvodem,
kdy skutečný zatykač předáme soudci.
On ho podepíše bez účasti žalobce.
Napsal jsem zatykač na Mikea Goodwina. Ať jde do prdele.
Pane Goodwine, jste tady, protože jste odmítl dobrovolnou identifikaci.
Nebylo by přece jen jednodušší
nastoupit k identifikaci, než teď být tady?
Ne, musíme vzdorovat vládní šikaně, jak jen to jde.
Ale zeptám se, jestli jsem spáchal dokonalý zločin,
byl bych tak hloupý, abych chodil na místo činu?
Tohle je k neuvěření.
Uspořádal jsem identifikaci ve věznici s Ronem Stevensem
i s jeho ženou.
Prohlédli si seřazené muže.
Oba identifikovali Mikea Goodwina
jako muže, který seděl v autě s Afroameričanem
tři bloky od domu Thompsonových čtyři dny před vraždou.
Vědět, že se vyskytoval na místě činu nebo poblíž,
bylo nesmírně důležité zjištění.
Zatkli jsme ho a obvinili z vraždy.
Celé to je fraška a bouda,
což dokládá i to, jak se mnou ve věznici zacházeli.
- Stačí. Díky. - To je bible.
Děkuju.
12. PROSINCE 2001 13 LET PO VRAŽDÁCH THOMPSONOVÝCH
Řekla jsem Mickeymu do nebe:
„V životě jsi najezdil spoustu vytrvalostních závodů.
Ale něco ti povím.
Náš vytrvalostní závod trval 13 let a devět měsíců.
A byla to dřina, ale řídila jsem se tvou radou:
‚Nikdy se nevzdávej.‘“
Pamatuju si, jak ho zatkli.
Byla to naděje.
Ale nebyl to konec.
Goodwin nazval svůj případ urážkou na cti.
Když víme, jak kluzký had Goodwin je...
Vykroutí se z toho?
Když jsem ho zatkl, Mike Goodwin mě z duše nenáviděl.
V té doby začaly výhrůžky.
Měl na to svoje lidi
a bylo to nekonečné, pořád dokola.
Mark Lillienfeld začal dostávat dost závažné hrozby.
Výhrůžky na životě, výhrůžky smrtí, ale Mark byl toho názoru,
že se v té práci nedá ničím odradit.
Mark je z lidí, po kterých rány sklouznou a nic to s nimi nedělá,
a já byl ten hloupý irský boxer,
který stojí a drží ránu za ranou, aby všem ukázal, jak je drsný.
Kdo chce vydržet tak dlouho jako Mark, musí být jako on, nepouštět si to k tělu.
Když jsem viděl, co ti lidé udělají, mám velké obavy.
Vymyslí si důkazy.
Úřad státního zástupce se do toho nechtěl plést, bál se prohry.
Když nemáte vše připravené, nechcete riskovat,
zvlášť u takového exponovaného případu.
Sešel jsem se s Ronem Bowersem, zástupcem prokurátora.
V té době byl v důchodu,
ale znovu ho vzali do oddělení soudní podpory.
Dva žalobci, Alan Jackson a Pat Dixon,
požádali Rona o pomoc při přípravě všech soudních důkazů
a organizaci procesu. Byl to obrovský případ.
Řekl jsem, že se na to rád podívám,
ale musím mít k dispozici spis.
Mark řekl, že to zařídí.
Druhý den jsem přišel do práce a málem se nedostal do kanceláře.
Byla plná krabic.
A Mark mi napsal do notesu:
„Rone, to jsou ty krabice, co jsi chtěl.
Teď dej ten případ dohromady a udělej to rychle.“
Ron Bowers měl klíčovou roli při sestavení
detailního plánu, jak případ dostat k soudu.
V tom byl Ron opravdu mistr.
Připravil jsem prezentaci, ukázal ji okresnímu prokurátorovi
a ten souhlasil, že to budeme žalovat.
To byl začátek přípravy na proces s Michaelem Goodwinem.
6. LISTOPADU 2006 18 LET PO VRAŽDÁCH THOMPSONOVÝCH
Od prvního dne, doslova od prvního dne...
ZAHAJOVACÍ ŘEČ
...měl Michael Goodwin špatné úmysly.
Nevím o jiném případu v dějinách Kalifornie,
kde by skuteční střelci ani nebyli identifikováni.
Neexistuje jiný rozumný závěr,
než že ty lidi najal Mike Goodwin.
Pořád jsme se vraceli k myšlence,
že nemusím dokazovat, že to udělal Mike Goodwin,
stejně jako můžu dokázat,
že sedm miliard lidí na světě to neudělalo.
Nikdo jiný jejich smrt nechtěl.
V tomto případu byl motiv velmi důležitý.
Mike Goodwin byl nenávistný, rozzlobený, vykládal každému na potkání,
že Thompson bude mrtvý, než on by mu dal nějaké peníze.
Vrazi manželů Thompsonových nebyli nikdy identifikováni.
Neznáme jejich jména, nebyli chyceni ani zatčeni.
Obhajoba založila své argumenty na tom,
že Mike Goodwin byl v době smrti těch dvou lidí v posilovně.
Nemá s tím nic společného. Nezodpovězených otázek je moc.
Předvolali jsme mnoho svědků, kteří dosvědčili výhrůžky
i to, jak se Goodwin k Mickeymu choval, než došlo ke zločinu.
Dosvědčil jsem, že jsem slyšel výhrůžky a poznal Goodwinův hlas.
Tvářil se samolibě, jako by si byl jistý, že ho neodsoudí.
Ale zároveň se mi nikdy nepodíval do očí.
Bral jsem to jako přiznání, že ví, jakou bolest způsobil.
VRCHNÍ SOUD V LOS ANGELES
V naší závěrečné řeči mi jedna věc připadala neuvěřitelně bolestná,
smutná, ale přesto důležitá,
a sice způsob, jakým Mickey vydechl naposledy.
Poslední, co Mickey Thompson na tomto světě viděl,
byla poprava jeho manželky.
Proč je to tak důležité?
Protože na světě není nikdo,
kdo by chtěl, aby Mickey Thompson tak trpěl.
Jen jeden člověk.
A to byl Mike Goodwin.
Když Alan Jackson vystoupil se závěrečnou řečí, byl jsem oslněn.
Říkal jsem si: „Jo!“
Mě přesvědčil.
Ale přesvědčil těch 12 lidí v porotě?
4. LEDNA 2007 2 MĚSÍCE PO ZAHÁJENÍ PROCESU
Porota jednala asi šest dní a to čekání bylo brutální.
Zůstáváte v nejistotě,
kdy nevíte, co si porotci o vaší prezentaci myslí.
Když porota zabzučela, že mají verdikt,
projel mnou nepříjemný záchvěv a napjatě jsem čekal.
My, porota ve výše uvedeném případu,
shledáváme Michaela Goodwina vinným.
Když to vyřkli, Collene mi stiskla ruku.
Mohli jsme si říct,
že spravedlnost existuje.
Mike Goodwin byl usvědčen ze všech obvinění,
dvou vražd a zvláštních okolností,
a byl odsouzen ke dvěma po sobě jdoucím doživotním trestům nepodmíněně.
Vstal jsem, otočil se a...
Collene jen vzlykala
radostí a úlevou.
To je pro Mickeyho.
Tenhle závod vyhrál.
Je to skvělý pocit. Tátu mi to nevrátí, ale spravedlnost existuje.
Když jsem slyšel verdikt, řekl jsem nahlas: „Konečně“.
Vložil jsem do toho případu kus sebe.
Cítil jsem obrovské osobní zadostiučinění,
že rodina Mickeyho Thompsona a Trudy Thompsonové,
za co bojovali, čemu zasvětili život...
Za každé vlákno, které jsem případu věnoval,
jsem od nich dostal mnohem víc.
Slíbil jsem Collene, Garymu Campbellovi a rodině Thompsonových,
že budu tvrdě pracovat a udělám, co bude v mých silách.
Záměrně nepoužívám, protože podle mě je to hrozné slovo,
pojem „uzavření“.
Když ztratíte dva své drahé násilným činem,
nedostanete žádné uzavření.
Když padl rozsudek, byla v tom konečnost,
jak pro mě, tak pro rodinu,
ale v duchu ve mně stejně něco hlodalo.
Není to vyřešené, vrazi jsou stále na svobodě.
Máme jednoho ze tří, ale pořád po nich pátráme.
Během celého vyšetřování jsme nikdy nezískali solidní stopu,
kdo jsou skuteční střelci.
Je to stále aktivní případ.
Je skvělé vědět, že došlo k odsouzení.
Ale jejich vražda
je část mého života.
Pořád na svou tetu Trudy myslím.
Mickey se rozhodl splnit si svůj celoživotní sen
a vytvořit světový rekord.
Tátovi se nikdy nepovedlo překonat světový rychlostní rekord.
Měl jednosměrný rekord, ale neměl ten oficiální.
Když mi v roce 1987 zavolal, že chce, abych to zajel já,
znamenalo to pro mě víc než všechno na světě.
A pak jsme o tom začali mluvit, jak to udělat a tak...
A pak tátu zavraždili.
Pak jsem to nechal být na dalších 22 let.
A pak jsem si řekl: „Víš co?
Nechci sedět v 80 na gauči
a říkat si, jestli by to auto jelo 720 kilometrů za hodinu.“
Obětovali jsme tomu všechno.
Vzdali jsme se všeho, co jsme měli, abychom to dokázali.
12. SRPNA 2018
A stalo se to.
To je ono!
Auto jelo 739 km/h.
Sundal jsem si helmu.
Pořád jsem stál v autě a podíval jsem se nahoru.
Dokončil jsem jeho úkol...
A tím i ten svůj.
Asi jeden z nejsmysluplnějších okamžiků...
v životě.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Jestli má detektiv na vraždách jednoho nepřítele, je to čas.
Čas je nepřítel.
Teresu Broudreauxovou našli nahou a mrtvou na pláži.
Už je to 33 let bez odpovědi.
Jak znělo jméno vaší ženy?
Terri. T-E-R-R-I.
Byli jste právoplatně oddáni?
- Ano. - Dobře.
Všichni si mysleli, že jsem to udělal. A že mi to prošlo.
Případ vraždy není uzavřen, dokud se za ni někdo nezodpovídá.
Někdo někde něco ví.
Překlad titulků: Markéta Demlová