NA MANHATTANU POSTOJE
DVA DETEKTIVSKA ODJELA KOJA SE BAVE UBOJSTVIMA:
ODJEL SJEVER I ODJEL JUG.
ISTRAŽUJU NAJOKRUTNIJE I NAJTEŽE SLUČAJEVE UBOJSTAVA.
OVO SU NJIHOVE PRIČE.
Devedesetih godina u Istočnom Harlemu
dogodio se niz ubojstava i silovanja.
Sve su žrtve bile nedužne mlade djevojke koje su pronađene zadavljene i izbodene.
„Serijski ubojica.” Često se razbacujemo tim izrazom.
On je to bio.
Oformili smo radnu skupinu
u kojoj su bili neki od najboljih detektiva s kojima sam radio.
Morali smo uhvatiti jako lošu osobu u Istočnom Harlemu.
Nikad u životu nisam ništa želio toliko
kao što sam želio pravdu za te ljude.
Svaki ti slučaj uzme dio duše.
Ne možeš raditi ovaj posao ako ti nije stalo.
ODJEL SJEVER ODJEL JUG
Želiš saznati istinu.
To detektivi rade.
Oduvijek sam volio zaviriti iza zastora. Saznati što se uistinu dogodilo.
Važno je da obitelj ubijene osobe sazna tko je krivac.
To mi je posao.
U New Yorku, njujorška policija…
To je to.
ISTRAGE UMORSTAVA: NEW YORK
Radila sam u Španjolskom Harlemu.
Dodijeljena sam onamo 1983. kao novakinja pozornica.
Istočni Harlem bio je velika hispanska zajednica.
Bila sam jedina Latinoamerikanka u postaji.
Dugo sam radio u Istočnom Harlemu.
Atmosfera je nevjerojatna.
Uvijek čujete glazbu, 24 sata dnevno.
Najprije sam bio pozornik, pa sam radio na tajnim zadacima,
a onda sam postao detektiv. Volio sam raditi u toj četvrti.
Kad sam bio novak pozornik, radio sam u Španjolskom Harlemu.
Bilo je to vrlo živahno mjesto. Uvijek je netko nešto radio.
Uglavnom dobre stvari.
Drugog lipnja 1998. godine nazvali su me oko 6.30.
Dogodilo se ubojstvo.
Socijalni stanovi u Istočnom Harlemu.
MJESTO PRONALASKA TRUPLA
Kad sam došao na mjesto zločina, žrtva je bila na stubištu.
Crnkinja svijetle puti, stara između 19 i 20 godina.
Bilo je kao u košnici.
Pozornici su ograđivali mjesto zločina.
Ekipa za očevid prikupljala je fizičke dokaze.
Nije bilo tragova ozljede tupim predmetom, nije bilo uboda, rane od metka.
Pretpostavili smo da se ugušila.
Nismo je mogli identificirati.
Nije imala školsku iskaznicu, vozačku dozvolu ni išta slično.
Detektivi su pretražili zgradu.
Fotografirali smo njezino lice
kako bismo ga mogli pokazati svima u zgradi.
„Prepoznajete li ovu mladu damu?”
Razgovarali smo sa svima u zgradi.
Zgrada ima 20 katova i oko deset stanova po katu.
Nismo imali sreće.
Očito nije živjela ondje. Nije se viđala s nekim odande.
23. POSTAJA
Kad smo provjerili je li tko prijavio nestanak osobe u proteklih 36 sati,
naišli smo na prijavu koja je odgovarala opisu žrtve.
Mlada žena koju je obitelj prijavila kao nestalu zvala se Rasheda Washington.
Ekipa detektiva posjetila je njezinu obitelj i pokazala im fotografiju.
Nije lako.
Nikad nije lako.
Kako se to moglo dogoditi?
Oteta nam je.
Teško je funkcionirati jer se ne sjećaš.
Tumaraš uokolo kao da si u snu.
Neprestano sam vrištala i plakala.
„Ubili su mi dijete.”
Rasheda mi je bila sestra blizanka.
Blizanci čim se rode
uspostave posebnu vezu.
Rođeni smo zajedno, trebali smo zajedno i umrijeti.
Obitelj nam je rekla sve o svojoj kćeri.
Rasheda i njezin brat rođeni su i odrasli u New Yorku.
Kad je Rasheda maturirala,
primljena je na Institut za tehnologiju mode,
jedan od najboljih modnih fakulteta.
Maturirali smo 15. lipnja 1997.
Bila je preuzbuđena.
Bila je tipična 18-godišnjakinja koja je studirala i radila.
Imala je plan za sebe i plan za svoj život.
Počela ga je ostvarivati.
S 18 godina ne…
Ne misliš da ćeš izgubiti nekoga tako bliskog na tako tragičan način.
Bila je vedra, divna osoba.
I odjedanput je više nije bilo.
Saznali smo da je bila dobra učenica,
dobra sestra, dobra kći. Bili su bliska obitelj.
CENTAR ZA FORENZIČNE ZNANOSTI
To je bilo ubojstvo.
Obdukcija je pokazala da je umrla od gušenja.
Kompresija prsnog koša i kompresija vrata.
Otkrili smo da je bila seksualno zlostavljana.
Na žrtvi su pronađene tjelesne tekućine i DNK.
Dobiveni profil DNK-a pretražili smo u bazama podataka,
ali nije se poklapao ni s jednim postojećim profilom
ili osumnjičenikom.
Kad sam radila u Odjelu za žrtve,
bilo je slučajeva u kojima silovanje nije služilo postizanju užitka.
Često je posrijedi mržnja prema ženama, muškarcima ili djeci, tko god bio žrtva.
Seksualni napad i davljenje imaju za cilj moć i kontrolu.
To mnogo govori o ubojici.
Slabi su, a na taj se način osjećaju snažnima.
Tad sam zaključio slučaj ubojstva u Central Parku.
Vrlo je rano postojao visok stupanj suradnje
između policije i pomoćnika okružnog tužitelja
jer smo shvatili da trebamo jedni druge.
Tužiteljstvo je upućeno u sve.
Znaju za svaki aspekt slučaja, ma koliko on užasan bio.
Dodijeljen mi je slučaj Rashede Washington.
Svi su htjeli da što prije bude riješen.
RASHEDIN DOM
Rasheda Washington živjela je na Prvoj aveniji s obitelji
u stambenom kompleksu zvanom Plaza 1199.
Pronađena je osam ulica dalje od doma.
Pokušavali smo razviti vremenski slijed da suzimo stvari.
Rasheda je posljednji put viđena živa oko 21.30.
-Radila je u Expressu. -U 34. ulici.
-Da.
-Vraćala se kući oko deset sati. -Da, deset navečer.
Završila je smjenu, pozdravila je kolege
i krenula prema postaji podzemne, kao što je činila svake večeri.
Izašla bi na postaji na križanju Istočne 110. ulice i avenije Lexington
i zatim hodala od Lexingtona do Prve avenije, gdje je živjela.
Znali smo da živi na Prvoj aveniji, blizu križanja sa 109. ulicom.
U to je vrijeme radio zaštitar.
Viđao ju je svake večeri, ali ne i te.
Truplo je pronađeno između 5 i 6 h sljedećeg jutra,
osam ulica dalje od njezine zgrade.
Kako je završila na 15. katu zgrade na Petoj aveniji 1345?
MJESTO PRONALASKA
Nitko nije znao.
Voljela je biti kod kuće.
Išla je samo u školu i na posao. Nikad nije ostala vani cijelu noć. Nikad.
Nismo mogli shvatiti
kako je završila na mjestu na kojem je pronađena.
Sjećam se da su me pitali:
„Je li postojao netko u susjedstvu tko ti je iz nekog razloga bio sumnjiv?”
Nitko mi nije padao na pamet.
Rasheda je imala dečka.
Kad nije došla kući te večeri,
pomislila sam da je možda odlučila izaći ili nešto slično.
Detektivi su me pitali poznajem li njezina dečka.
Rekla sam da ga poznajem. Družila sam se s njim.
Nisam ni pomišljala na to da bi joj mogao učiniti takvo što
ili joj nekako nauditi.
Pitao sam je kako se zove i gdje živi.
Razgovarali smo s njim.
Iz razgovora s njezinim dečkom
nismo ni na koji način mogli zaključiti da je on krivac.
Bio je prilično uznemiren.
Razgovarali smo sa svima koje je znala.
Je li imala sumnjive poznanike, kolege ili suradnike
koji su je mogli uplesti u nešto što je završilo njezinom smrću?
Ali klinci s kojima se družila imali su cilj u životu
i išli su prema njemu kao i ona.
To je bilo lijepo, ali ujedno i frustrirajuće
jer nije bilo nikakvih tragova.
Po svim smo izlozima u četvrti
zalijepili letke da vidimo hoće li se tko javiti s informacijom.
Nismo znali je li bila oteta
ili je dobrovoljno otišla s nekim.
Tražiš idiosinkrazije.
Tražiš nešto što upada u oči
i što ti može pomoći.
Nismo imali ništa.
Tapkali smo u mraku. Nismo imali tragova.
25.9.1998. TRI MJESECA NAKON UBOJSTVA
Nekoliko mjeseci nakon Rashedina ubojstva
15-godišnjakinja se vraćala u stan u stambenom kompleksu Paladino.
Prišla je dizalu i pozvala ga. S leđa joj je prišao muškarac.
Zaprijetio joj je nožem.
Odvukao ju je na stubište. Silovao ju je.
Ukrao joj je nakit. I ostavio je ondje.
Stigla je policija.
Na stubištu su pronašli dva predmeta.
Majicu marke Fubu i bejzbolsku kapu.
A 15-godišnjakinja im je odmah rekla:
„Taj je tip to nosio.
Nosio je tu majicu. Nosio je tu kapu.”
Poslali su majicu, kapu i ostali dokazni materijal
u ured mrtvozornika na forenzičku analizu.
6. SIJEČNJA 1999. ČETIRI MJESECA NAKON SILOVANJA
Šestog siječnja 1999.
iz ureda mrtvozornika dobili smo obavijest
koja je sve promijenila.
Nije bilo fizičkih dokaza ni na majici ni na kapi.
Ali DNK iz sjemena pronađenog u tijelu Rashede Washington
odgovarao je sjemenu nađenom na žrtvi silovanja u slučaju Paladino.
Ista je osoba počinila oba zločina.
UBOJSTVO RASHEDE WASHINGTON PRVA ŽRTVA SILOVANJA IZ PALADINA
To je bio uzbudljiv trenutak
jer smo mogli povezati dva slučaja,
ali frustrirala nas je činjenica da i dalje nismo znali tko je krivac.
Dva tjedna poslije primili smo poziv iz ureda mrtvozornika.
Rekli su da je još jedna djevojka silovana, na istom području.
Imala je 13 godina.
Bila je prestravljena, zaprijetio joj je nožem
i stavio povez na oči.
Silovao ju je i opljačkao na mračnom stubištu.
Izuzeli su dokazni materijal, a njegova je analiza pokazala
da je počinitelj isti kao i u prethodna dva slučaja.
Sve su žrtve bile slične građe i dobi.
Sitnije djevojke, Hispanoamerikanke ili crnkinje svijetle puti.
I svi su se zločini dogodili na istom području.
Imali smo uzorak.
Serijski silovatelj i ubojica bio je na slobodi.
Istraga se tada jako zahuktala.
Ubacili smo u petu brzinu.
Oformili smo radnu skupinu i dali joj ime po kompleksu
gdje je silovana 15-godišnjakinja.
Radna skupina Paladino bila je šarolika skupina ljudi.
U njoj su bili ljudi iz ureda javnog tužitelja,
John Irwin i ja,
i mnoštvo sjajnih detektiva.
Scott Wagner,
jedan od najstrastvenijih detektiva s kojim sam radio.
Zatim Rob Mooney, koji zna biti vrlo empatičan.
Sjajan je sa žrtvama.
Upoznala sam Boba Mooneyja u baru. Išla sam u bar Phebe's na Boweryju.
Razgovarala je s nekim s druge strane,
i to na španjolskom.
Ubrzo je shvatila, jer je jako pronicljiva,
da ih slušam.
Naslućivao sam to. Rekao sam joj:
„Opušteno, srce.
Vrlo je opasno kad ne znaš s kim razgovaraš.”
A ona je rekla: „Koji kurac?”
„Govoriš španjolski?”
Nikad ne biste pomislili da govori španjolski
jer ima 190 cm i bijeli je Irac.
Radio je u hispano-dominikanskoj četvrti.
Kad bi vozio uhićene u automobilu,
oni bi međusobno razgovarali
o tome gdje su sakrili oružje i drogu.
Bob Mooney razumio bi sve što su rekli.
Radio sam kao detektiv u postaji, ali kad je ustrojena radna skupina,
maknuli su nas s redovnih dužnosti
i radili smo samo na tim slučajevima.
Preživjele žrtve silovanja opisale su počinitelja crtaču njujorške policije,
a skica proizašla iz njihovih opisa
završila je na letku.
TRAŽI SE ZBOG UBOJSTVA I SILOVANJA
Bio je na svim izlozima, svim telefonskim stupovima.
Istočni Harlem zasuli smo lecima.
Pisao je i broj telefona.
Bila je šteta što se mediji nisu uključili u slučaj.
Učinili su to tek kad smo ih nazvali
jer smo htjeli doprijeti do što više ljudi
kako bi možda netko prepoznao počinitelja sa skice u novinama.
Smatrao sam da bi mediji bili zainteresiraniji
da nije riječ o crnkinjama i Hispanoamerikankama.
To je uznemirujuće.
Nije nas briga je li žrtva crna ili smeđa,
ili je li počinitelj crn, smeđ ili bijel.
Morali smo uhvatiti jako lošu osobu u Istočnom Harlemu.
Namjeravao sam dati sve od sebe kako bi ta osoba platila za zločine.
Osam mjeseci nakon Rashedina ubojstva
dobili smo dojavu.
Nazvala nas je žena.
Anonimno je dojavila da se na ulici govori
kako je Ace odgovoran za ubojstva i silovanja
u susjedstvu.
Nadimak „Ace” zvučao mi je vrlo poznato.
Scott se sjetio neriješenog slučaja otprije
i odjurio je u postaju, uzeo fascikl,
vratio se k nama i rekao: „Mislim da je ovo taj tip.”
Desetog rujna 1997. dodijeljeno mi je ubojstvo.
Hispanoamerikanka.
Imala je 19 godina. Pronašli su je na krovu u Istočnoj 104. ulici.
UBOJSTVO IZ 1997.
Bila je opečena na 90 % tijela.
Ispitao sam Arohna Malika Keeja.
Mnogi ga znaju kao Acea. To mu je nadimak.
Njegov je broj bio u njezinoj povijesti poziva.
Htio sam ga ispitati.
Rekao mi je da su on i njegova djevojka prijatelji žrtve.
Trebali su otići nešto pojesti.
No ona nije došla.
Trebali su se naći, ali nije došla.
Odgovorio je na sva pitanja.
Njegov govor tijela nije odavao ništa čemu su nas učili
niti sam primijetio neke znakove na temelju višegodišnjeg iskustva
koji bi ukazivali na to da laže.
Ništa se nije posebno isticalo.
Ali kad je razgovor završio, pitao sam ga:
„Smijem li te fotografirati polaroidom?”
Rekao je: „Nema problema.”
Pronašao sam dosje i tu fotografiju.
Na fotografiji je nosio sivu majicu marke Fubu.
Onakvu kakva je pronađena na mjestu zločina.
A crtačeva skica izgledala je kao njegova fotka.
Osoba na skici bila je nevjerojatno nalik Arohnu Keeju.
Iako ne možemo govoriti o identifikaciji ili osnovanoj sumnji,
to nam svakako daje smjernice.
Arohn Kee bio je jedini sumnjivac.
Provjerili su Arohna Keeja u bazi podataka
i otkrili da je bio optužen za pljačke i provale.
Jedan detektiv iz 23. postaje
ugledao je njegovo ime.
A-R-O-H-N. Prilično neuobičajen način pisanja.
Pitao me: „A što kažeš na ovo?”
Dojurio je sa slučajem Paole Illere.
Rekao je: „Ovo je dio istog obrasca.”
Opisao nam je slučaj.
24. SIJEČNJA 1991. OSAM GODINA PRIJE RASHEDINA UBOJSTVA
Siječanj 1991. godine.
Trinaestogodišnja Paola Illera
kasno poslijepodne vraćala se iz škole.
Obitelj joj je živjela na adresi Istočna 111. ulica 420 na 30. katu.
Pozvonila je da je puste u zgradu.
Nakon nekoliko minuta shvatili su da nije došla.
Nestala je negdje između prizemlja i 30. kata.
Oko 16.30 mama me nazvala i rekla: „Paola još uvijek nije došla.”
Mom je šogoru to bilo čudno, pa je pozvao policiju.
PAOLINA MAJKA
Kad sam stigla, vladala je zbrka. Posvuda sam je tražila.
Dok je Paolina majka mahnito tražila svoje dijete pitajući se gdje je,
čovjek koji je šetao psa uz East River blizu pješačkog mosta
pronašao je izbodeno truplo djevojčice
koja je bila silovana i zadavljena.
Ta se djevojčica zvala Paola Illera.
Pronađena je samo deset ulica dalje od kuće.
PAOLINO TRUPLO
Nadala sam se da je još živa.
A onda mi je šogor rekao: „Olga, Paola je mrtva.”
Vrisnula sam: „To je laž!
Zašto mi lažeš? Zašto mi to radiš?”
Tad mi je brat rekao da je istina.
„Mrtva je.”
Nakon što je pronađeno Paolino truplo,
detektivi su pretražili zgradu na adresi Istočna 111. ulica 420,
u kojoj je Paola živjela, i doslovno pokucali na sva vrata.
Bili su i u stanu 1910,
gdje su razgovarali s tipom po imenu Arohn Warford.
Kad su mu pokazali Paolinu fotografiju,
rekao je: „Da, vidio sam je. Ušao sam u dizalo s njom.”
Izašao je na svom katu.
A ona se nastavila voziti. To je bila njegova izjava.
Imao je dosje. Pljačke i provale,
ali ne i nasilni zločini.
Smatrali su ga otvorenim, iskrenim,
susretljivim i šarmantnim.
Nisu mislili da bi netko takav mogao biti odgovoran za to ubojstvo.
Živjela je u istoj zgradi kao i Arohn.
Ali nije bilo dokaza koji bi ih povezivali.
Detektivi su pokušali prikupiti forenzičke dokaze.
Pronašli su razne dlake na tajicama ispod njezinih traperica.
Nepoznate dlake poslane su u forenzički laboratorij.
U to su vrijeme
mogli samo grubo analizirati uzorak dlake.
Rekli su da pripada crncu.
To je bilo sve što su mogli.
Detektivi, barem u to vrijeme,
nisu imali odakle početi i nije bilo tragova.
Slučaj je bio neriješen.
Nakon što smo pregledali Paolin slučaj,
shvatili smo da je posljednja osoba koja je vidjela Paolu Illeru živu
te davne 1991. godine
bio Arohn Warford.
Drugi detektiv u skupini pitao je: „Scotty, u kojem stanu živi Arohn Kee?”
Rekao sam mu.
A on će: „U tom stanu živi i Arohn Warford.”
Provjerili smo Arohna Warforda u bazi podataka njujorške policije.
Uspjeli smo ga povezati s prezimenom Kee.
Cynthia Kee bila je Arohnova majka.
Ispostavilo se da je Warford prezime Arohnova oca.
To saznanje…
„Zaboga. Arohn Warford,
koji je zapravo Arohn Kee, posljednji je vidio Paolu živu.
Zaboga, Arohn Kee posljednji je razgovarao
sa žrtvom prije nego što je nestala u slučaju iz 1997. godine.”
Totalno nevjerojatno.
Bilo je loše, ali nakon što su se ta ubojstva uklopila u obrazac,
postalo je gore nego što smo mislili.
Mogu vam sa sigurnošću reći, kao bivši odvjetnik s Manhattana,
da je bilo mnogo seksualnih zločina.
Ne samo u Istočnom Harlemu. Posvuda.
Ali serijski su ubojice, srećom, vrlo rijetki.
U tom je trenutku bilo jasno da je on serijski ubojica.
Svima je skočio krvni tlak. Poželjeli smo plesati od sreće.
„Idemo ga uhititi.”
No morali smo se suzdržati jer je bilo rupa u zakonu.
Morali smo se pobrinuti za njih prije uhićenja.
23. POSTAJA
Trebali smo uzorak DNK-a koji je bio sto posto njegov
kako bismo ga mogli usporediti s uzorcima s mjesta zločina.
Pitanje je bilo: „Kako ga nabaviti?”
Jedan od načina da dođemo do DNK-a je odbačena imovina.
Došli smo na ideju da pratimo Keeja
i čekamo da pljune na pločnik.
Ili da baci papirnatu čašu u smeće.
Mogli bismo povezati neki predmet koji je bio u kontaktu s njegovim tijelom
s uzorkom DNK-a na njemu i to usporediti s uzorcima s mjesta zločina.
Specijalna jedinica njujorške policije
postavila je kameru ispred njegova stana kako bismo vidjeli kada dolazi i odlazi.
8. VELJAČE 1999.
Nikad to nećemo saznati,
ali sumnjali smo da je shvatio da ga netko prati.
Otprilike tjedan dana
Arohn Kee nije bacao ništa na pločnik.
Ali 8. veljače počinio je još jedan zločin
koji se potpuno razlikovao od zločina za koje smo ga sumnjičili.
Arohn je i serijski kradljivac.
Zanimali su ga elektronika i računala.
Otišao je u veliku trgovinu elektronike.
Kupio je novo računalo.
Stavio je staro računalo u kutiju novog računala
i pokušao ga vratiti kao novo računalo.
Rekao je: „Računalo ne valja. Želim povrat novca.”
Naravno da nije upalilo.
Nazvali su policiju iz postaje Centar sjever. Uhitili su ga.
Nakon što je splasnulo naše početno iznenađenje,
shvatili smo da je to dobra prilika da nabavimo uzorak DNK-a od Keeja.
ISTOČNI HARLEM
Joel Potter i ja odvezli smo se u postaju Centar sjever, gdje je bio.
Nažalost, bili su ga pustili.
Izjasnio se i pustili su ga. Nisu ga mogli zadržati.
Potter je razgovarao s murjakom koji je te noći radio noćnu.
Pitao ga je: „Jesi li im dao večeru?” A on će: „Da.”
„Jesu li dobili kavu?” „Da.”
Uzeo je sve papirnate čaše za kavu
koje je pronašao u ćelijama.
Pohitali smo s njima u laboratorij.
Odmah su ih počeli analizirati.
Danas to traje nekoliko minuta.
Tada je trajalo 72 sata.
Ali bilo nam je lakše jer smo mislili:
„Imamo kameru. Pratimo ga.”
ČETIRI DANA NAKON UHIĆENJA ZBOG KRAĐE
Rezultati su stigli 12. veljače.
Dobra je vijest bila da imamo podudaranje.
DNK s jedne od tih čaša poklapao se s uzorcima s mjesta zločina.
Loša je vijest bila da se uzorak s čaše iz ćelije u kojoj je Kee bio sam
nije poklapao s uzorcima s mjesta zločina.
Ostali smo u čudu.
Nije nam bilo jasno zašto.
U ćeliji kraj Keeja bila je još jedna osoba.
Ispitali smo ga.
Pitali smo ga za tipa u ćeliji do njega.
Rekao je: „Taj je tip bio davež.
Stalno je lupao po rešetkama moje ćelije.
Na kraju sam ga pitao: „Što želiš?” Rekao je: „Zamijenimo čaše.”
I učinio je to.
Taj nam je gospodin pristao dati uzorak svog DNK-a, oralni bris.
Podudarao se s uzorkom s čaše u Arohnovoj ćeliji.
Znači, govorio je istinu.
Svi smo bili oduševljeni.
Posljednji dio slagalice
napokon je došao na svoje mjesto.
Odlučili smo, u kombinaciji s drugim dokazima
koji su povezivali Keeja sa zločinima, da je vrijeme da ga uhitimo.
Ali zakasnili smo.
Jako je pametan.
Znao je za kameru, iščupao ju je, uništio,
pobjegao policajcima i nestao.
Znali smo da je riječ o opasnom tipu. Možda ima pištolj, oružje. Ne znamo.
Cijelu smo ga noć pokušavali locirati.
Otkrili smo da ima djevojku iz Brooklyna.
Zvala se Angelique.
Imala je 16 godina.
Stupili smo u kontakt s Angeliqueinom majkom.
Arohn Kee došao je po njezinu kćer i ona je dobrovoljno otišla s njim.
Majka nije imala pojma kamo idu.
Arohn Kee je tada imao 28-29 godina, ali izgledao je mnogo mlađe.
Znao je uvjeriti roditelje da će im dijete biti sigurno s njim.
Ima divan osmijeh. Pristojan je. Vodi tvoju kćer na spoj.
Ne bi imali nikakvog razloga sumnjati
da će joj se išta loše dogoditi.
Ali bio je serijski ubojica i silovatelj.
NAGRADA OD 11 000 DOLARA
Ona šesnaestogodišnjakinja s kojom je bio bila je njegov tip.
Bojali smo se da će mu ona biti sljedeća žrtva.
NESTALA ANGELIQUE STALLINGS
Svi su bili strašno nabrijani na to da uhitimo Arohna Keeja.
A sad je to bilo u svim vijestima.
Policija kaže da ga DNK povezuje
s ubojstvom Rashede Washington i dva slučaja silovanja.
Osumnjičen je za još dva ubojstva
i za moguću otmicu 16-godišnje Angelique Stallings iz Brooklyna.
Saznali smo da je Kee imao mnogo djevojaka.
Sljedećeg je dana majka jedne od njegovih djevojaka,
koja je živjela u istoj zgradi kao Kee,
vidjela vijesti i odlučila nešto poduzeti.
Odlučila nam je pomoći.
Rekla nam je da ju je smatrao majčinskom figurom.
Zvao ju je „mama”.
Bila je u kontaktu s Keejem.
Zvao ju je.
Otišao sam do nje.
Dala mi je telefonski broj s kojeg ju je zvao.
Odmah sam rekao tehničarima da pronađu lokaciju s koje ju je zvao.
Bila je riječ o telefonskoj govornici
koja se nalazila ispred hotela Miami Sun u centru Miamija.
Sljedećeg jutra bili smo na prvom letu za Miami.
SEDAM DANA NAKON POKLAPANJA
Tamošnju policiju već smo obavijestili o lokaciji.
Otišli smo do hotela Miami Sun
i postavili zasjedu ispred zgrade
u nadi da će izaći.
Došetao se ni pet minuta poslije. I, hvala Bogu, Angelique je bila s njim.
Dojurili smo u predvorje,
ali on je već bio gore.
Krenuo sam uza stube.
Narednik iz Odjela za ubojstva pogledao me i rekao: „Kamo ćeš?”
Rekao sam: „Idemo ga uhvatiti.” A on će: „O, ne. Pozvat ćemo specijalce.”
Za nekoliko minuta
imali smo snajperiste na krovovima dviju susjednih zgrada
i helikopter koji je nadlijetao zgradu.
A uskoro je došla i specijalna policija s dugim cijevima.
Slušao sam ih preko radija.
„Ništa na drugom katu. Ništa na trećem katu.”
Nekoliko minuta poslije poručnik se spušta niza stube
i vodi Arohna u lisicama.
Dobra večer.
Otrcani hotel u Miamiju kraj je puta za osumnjičenika za ubojstvo i silovanje.
Sumnjiči ga se za najmanje jedno ubojstvo i dva silovanja.
Gledao sam Arohna Keeja.
Doslovno je počeo plakati.
Rekao je: „Žao mi je, stari.”
BJEGUNAC UHIĆEN
Htio sam biti taj koji će ga fizički privesti,
pogotovo zbog toga što me prevario
u slučaju ubojstva djevojke s opekotinama u rujnu 1997.
Ali ne može svatko uhititi osumnjičenika.
No to ne znači da nisi dio ekipe.
A mi smo to bili. Pao mi je kamen sa srca.
Bili smo oduševljeni što je uhićen.
Još sretniji što mu je djevojka živa.
U roku od pola sata John i ja rezervirali smo let
kako bismo se pridružili Robu Mooneyju u Miamiju.
Došlo je vrijeme da ispitamo Arohna.
Ušli smo u prostoriju.
Počeli smo mu postavljati pitanja, ali on uopće nije odgovarao.
Nije ispustio ni glas, ma što mu ja rekao.
Samo je šutio.
Pritiskao sam ga Rashedom i slučajem koji je Scott vodio,
kao i slučajevima silovanja,
a on je odvraćao: „Ne znam o čemu vi to. Nisam kriv.”
Rekao sam mu: „Gle, imamo tvoj DNK.
Reći ću ti odakle nam. Evo, odande.
Ne nagađamo. Ovo nije slučajnost.”
Zatražio je odvjetnika i spustio glavu na stol.
To je bilo to.
Ostatak noći nije progovorio.
RAVNATELJSTVO POLICIJE U MIAMIJU
Bilo je kasno. Oko ponoći.
Angelique Stallings, djevojka koju je poveo sa sobom u Miami,
bila je s nama u postaji.
Partner mi je prišao i rekao: „Čuj, Angelique se želi oprostiti s njim.”
Rekoh: „Ona je 16-godišnjakinja. On je silovatelj i ubojica.
Mislim da to nije dobra ideja.
Ne može to učiniti.”
Ali ondje su bili John i Rich
i rekli su: „Ma, pusti je.”
Angelique je otišla u prostoriju u kojoj je bio.
Čim ju je ugledao, pitala ga je:
„Medo, što si učinio?”
A on krene sipati kao iz rukava.
Priznao joj je svaki zločin.
Rekao je svojoj djevojci da mu je žao.
Da ima porive.
Da ih ne može kontrolirati i da zato čini te stvari.
To ju je, razumljivo, zbunilo i ostavilo duboku traumu.
Sve to što se dogodilo s Keejem.
Ali ona je bila pametna djevojka.
Vrlo staložena za klinku njezinih godina
koja se našla u situaciji u kojoj se, srećom, rijetki nađu.
Hvala Bogu što joj je sve priznao.
Svi su bili oduševljeni.
Značenje onoga što je rekao bilo je jasno.
To je bio jedan od rijetkih slučajeva kad je rekao istinu.
Znali smo da će Angelique Stallings biti iznimno važna na suđenju.
Slučaj se vratio na početak kad je uhićen
jer je slijedilo izručenje u New York.
Morali smo se pripremiti za sud.
A bila je riječ o golemom slučaju.
Dok smo radili na slučaju i pripremali se za suđenje,
djevojka čija nam je mama pomogla
pronaći Keeja u Miamiju
rekla nam je da je spomenuo da je silovao djevojku 1998. godine
i još jednu mladu ženu 1994. godine
na otprilike istom području gdje su se dogodili i ostali slučajevi.
Usporedili su DNK iz tih slučajeva s Arohnovim.
DNK Arohna Keeja podudarao se s onim iz Rashedina ubojstva
i četiri slučaja silovanja,
no nije bilo fizičkih dokaza koji bi ga povezivali s Paolinim slučajem.
Zatražili smo i dobili nalog
prema kojemu nam je Kee morao dati uzorak kose.
Doveli su g. Keeja k meni u ured mrtvozornika.
Objasnila sam mu što ću učiniti.
Podigao je pogled prema meni
kao princeza Diana.
I rekao: „U redu, gospođo. Učinite što morate.”
Arohn Kee bio je relativno zgodan.
Bio je šarmantan.
Bio je inteligentan.
To je bilo njegovo oružje za zavođenje mladih djevojaka
koje bi na kraju ubio.
Bio je vrlo opasan čovjek.
SVIBANJ 1999. TRI MJESECA NAKON UHIĆENJA
Analizirali smo Keejevu kosu
i usporedili je s dlakama pronađenima na Paolinu truplu.
Potpuno su se podudarali.
Sad smo imali optužnicu za tri ubojstva i četiri silovanja.
Mooney i ja trebali smo ga vratiti na Rikers Island.
Nisam ga vidio otkad sam ga ispitao 1997. godine.
Odmah me prepoznao, bio je vrlo srdačan prema meni.
Imao sam zadovoljstvo staviti mu lisičine.
Vozio sam se straga s njim.
Rob Mooney je vozio.
Rekao sam: „Znaš, Ace,
za 20 godina bit ću u mirovini.
Ti ćeš guliti doživotnu u Attici.
Jednog ću te dana posjetiti i reći ćeš mi što se uistinu dogodilo.”
A on se počeo smijati.
Rekao je: „Wagneru, neće me osuditi.
Vidjet ćemo se. Častit ću te večerom.”
BIVŠI ZATVORENIK NA SUĐENJU ZAHVALJUJUĆI DNK-U
Kad je Kee uhićen u Miamiju,
Olga se deset godina pitala što joj se dogodilo s kćeri.
Svake bih godine lijepila plakate na kojima je pisalo:
„Ako itko ima informacije, neka kaže.”
Kad sam saznala, zahvalila sam Bogu
što mi je omogućio da saznam tko je to učinio.
Arohn Kee je čudovište.
Uslišane su mi molitve.
Da ga nisu zaustavili, ubio bi opet,
a više nijedna majka ne bi trebala izgubiti kćer.
Pripreme za suđenje
iznimno su naporne za tužiteljstvo.
Bila je riječ o milijunima spisa.
Više od 140 svjedoka.
Bilo je zastrašujuće.
-Rich cijeli dan ne bi ništa pojeo. -Izgubio sam devet kilograma.
Kako ne učiniti sve što možeš
da te obitelji dobiju ono što zaslužuju?
TRAVANJ 1998. - 13 GODINA OŽUJAK 1994. - 15 GODINA
RUJAN 1997. - 19 GODINA UBOJSTVO NA KROVU
SIJEČANJ 1991. - 13 GODINA UBOJSTVO
RUJAN 1998. - 15 GODINA KOMPLEKS PALADINO
LIPANJ 1998. - 18 GODINA RASHEDA - UBOJSTVO
Pozvali smo gotovo 140 svjedoka.
Te četiri preživjele žrtve
bile su apsolutni pojam hrabrosti.
Još su bile tinejdžerice.
To nije bilo lako ni za jednu od njih.
Bile su sjajne.
Bilo je jako važno da porota uvidi
ljudski aspekt onoga što je učinio.
Kad sam prvi put vidjela Arohna Keeja na suđenju,
htjela sam skočiti na njega. Htjela sam ga ubiti.
Uvijek sam sjedila na istom mjestu, a on je bio ondje.
Sjedila sam na mjestu odakle sam ga mogla dobro vidjeti.
Kad je bila stanka i kad bi ga odveli,
zastao bi na vratima,
okrenuo se i pogledao me.
Kao da mi je govorio:
„Nećeš moći dokazati da sam ti ubio kćer.”
Unatoč savjetu odvjetnika, Kee je odlučio svjedočiti.
Svjedočio je tri dana.
Srž njegova iskaza bila je nevjerojatna znanstveno-fantastična priča
o tome kako je nabasao na ilegalnu operaciju vađenja organa
koju vodi Ured glavnog mrtvozornika
i da smo mu zato smjestili ubojstva i silovanja.
Kako bismo ga ušutkali.
Iskreno, nikad nisam vidio takvo što.
Gledao je porotnike u oči.
Sasvim je smireno govorio:
„Nisam ubio Paolu.
Nisam ubio žrtvu iz 1997. godine.
Nisam ubio Rashedu.
Nisam silovao te djevojke.”
Vidjeli smo sve alate
koje je tako učinkovito rabio svih tih godina da zavara ljude.
Pokazao nam ih je.
Ostavlja sjajan prvi dojam.
OPTUŽENIK PORIČE KRIVNJU ZA SILOVANJA I UBOJSTVA
Porota je vijećala tri dana.
Kad vijećanje traje tri dana, zabrineš se.
Mogli ste čuti povišene tonove,
a na licima pravosudnih policajaca
vidjelo se da je dolazilo i do svađe.
Odmah vam na pamet padnu stvari koje ste trebali učiniti.
Osjećate se bespomoćno.
Obiteljima žrtava ne možete lagati.
Htjeli smo biti iskreni s njima, kao što smo uvijek pokušavali biti.
Ali nismo htjeli unositi nepotreban nemir,
iako mislim da smo bili prilično uznemireni.
16. PROSINCA 2000. TREĆI DAN VIJEĆANJA
Pravosudni policajac izašao je i načinio ovaj znak.
U svijetu pravosuđa to znači: „Imamo presudu.”
Sjećam se da sam pomislio:
„Zaboga, to je to. Ovo je kraj.”
Sudski službenik počeo je čitati optužnicu.
„Prva točka, ubojstvo Rashede Washington.
Ubojstvo s predumišljajem.
Kako se izjašnjavate?”
Rekli su da je kriv.
Bila sam presretna.
Presretna sam što su ga maknuli s ulice.
Rasheda je ostavljala snažan dojam
na prijatelje i ljude koji su je poznavali.
Mogu samo zamišljati što bi sve postigla da je ostala živa.
Čuo sam Rashedinu obitelj.
Čuo sam…
„Hvala Bogu.”
Napokon je…
-Napokon je završilo. -Da.
Uhvatili su ga. Uhvaćen je i proglašen krivim.
Osjetili smo olakšanje.
-„Hvala Bogu.” -Da.
Slučajevi su išli redom.
Mlada djevojka iz 1997.,
čije je tijelo Arohn Kee oskvrnuo, zapalio ga.
Rekli su da je kriv.
A kad su došli do Paolina slučaja, ja sam…
Srce mi je htjelo iskočiti.
Kad su rekli da je kriv za to ubojstvo,
začuo sam Olgu i njezinu obitelj i osjetio sam zahvalnost.
Zahvalnost što je uspjela doživjeti taj trenutak.
OSUĐEN ZA NIZ SILOVANJA I UBOJSTAVA OKONČANA PATNJA ZA OBITELJI ŽRTAVA
Kad su donijeli presudu, izvadila sam Paolinu fotografiju.
Rekla sam mu:
„Arohne Kee, pogledaj me. Ja sam Paolina majka.
Zašto si mi nanio ovu bol? Zašto si to učinio?”
Činilo se da ne pokazuje
nikakvu bol ili kajanje. To kod njega nije postojalo.
SEKSUALNI PRIJESTUPNIK TRUNUT ĆE U ZATVORU DO SMRTI
Arohn Kee osuđen je na najmanje 409 godina.
Sedam djevojaka u devet godina.
Tri mrtve.
A mislim da ih je bilo još.
Muči me užasan osjećaj.
Da mi se nije dogodio propust,
druge žene ne bi bile silovane,
a Rasheda ne bila mrtva.
Što mi je promaknulo? Jesam li mogao više paziti na nešto?
Ne znam. Ja…
To me pitanje muči i danas, sve ove godine poslije.
DOŽIVOTNA KAZNA ZA UBOJICU
Razmjeri i širina njegovih zločina
sve su zaprepastili.
Svaki ti slučaj uzme dio duše.
A u ovom konkretnom slučaju govorimo o sedam slučajeva.
To je velik komad duše.
Otprilike četiri mjeseca nakon izricanja presude u slučaju Kee
nazvao me jedan od detektiva iz radne skupine
i rekao mi da se nalazi na mjestu zločina.
Trostruko ubojstvo.
Troje ustrijeljenih.
Dvoje će vjerojatno umrijeti.
Moglo bi biti i peterostruko ubojstvo.
Masakr iznad Carnegie Delija.
…iznad Carnegie Delija.
Pitao me:
„Želiš li slučaj?”
U slučaju Kee stalno sam radio prekovremeno.
Bilo je jako stresno.
Razmišljao sam o tome da sam se upravo zaručio
i u glavi sam imao viziju toga kako ću jednog dana biti muž,
a nadam se i otac.
Možda ću djecu trenirati bejzbol.
A onda sam pomislio kako bi moj život izgledao da pristanem.
Rekao sam „ne”.
Rich Plansky ima veliko srce
i iznimno mu je stalo do onoga što radi.
Neki od nas ovo su radili mnogo puta u mnogo manjim razmjerima.
I jednostavno smo oguglali.
Richie nije imao tu priliku.
Ušao je u igru mnogo prije nego što je bio spreman.
Intelektualno je to mogao podnijeti, ali emocionalno ga je iscrpilo.
Mislim da je to uzelo velik danak.
Znao sam da u sebi više nemam vatru
da radim ovaj posao na razini na kojoj to želim.
To je bilo u svibnju.
Krajem lipnja dao sam otkaz.
Živim na plaži u Sjevernoj Karolini.
Često me pitaju nedostaje li mi New York.
Izađem na plažu ili na terasu,
pogledam ocean i kažem:
„Ne, nimalo mi ne nedostaje. Nimalo.”
Radio sam na 1500 slučajeva ubojstava.
Bio sam na 700 obdukcija.
Svaka od tih stvari
na neki te način rani.
Te rane nikad ne zarastu.
I ne možeš ih izbjeći.
I moraš se isključiti. Previše je, zar ne? Brian to zna.
Vrlo smo osjetljivi, a oko nas se stalno nešto događa.
Mislim da su neki od nas mnogo osjetljiviji.
Sve to malo više utječe na nas.
Zaglavi ti se u srcu i ignoriraš to.
Ostane unutra kao iver.
To je ono što te čini profesionalcem.
Kad možeš završiti smjenu i otići kući, a da ne nosiš posao sa sobom.
Ali nosiš ga kući. Možda nisi svjestan toga.
Mehanizmi, kao što ona kaže.
Crni humor koji smo imali.
Uspjeli smo to razdvojiti.
Bili smo emotivni prema žrtvama i njihovim obiteljima
jer smo bili svjesni praznine,
ali međusobno smo ovako razgovarali.
-Moraš to ispustiti. -Pomaže.
-Razgovaraj. Slušaj. -Da.
Budi ljubazan.
Ljudi s kojima sam radila
dobri su i brižni ljudi s osjećajem za poštenje i pravdu
koji su svoj život i srce posvetili ovom poslu.
Bila je to golema privilegija.
Bez obzira na to koliko si snažan i samouvjeren,
uvijek postoji onaj strah. „Ovo više nije šala.”
Da.
Policijski posao, a posebice detektivski, nije samo posao.
Bila sam zločesta prema tebi. Volim ga, on je moj mlađi brat.
To je zadatak koji odlučiš prihvatiti.
Gotovo poput poziva.
Postoji nešto zajedničko.
Svima u toj skupini bilo je stalo.
Volim se smatrati dijelom tog kluba, tog bratstva. Ponosim se time.
Prijevod titlova: Ivan Fremec