‫באי מנהטן‬
‫ישנם שני צוותי בילוש שחוקרי מקרי רצח:‬
‫מנהטן צפון ומנהטן דרום.‬
‫הם חוקרים את מקרי הרצח‬ ‫הקשים והאכזריים מכולם.‬
‫אלה הסיפורים שלהם.‬
‫- 7 ביולי, 2009 -‬
‫- רח' רקטור -‬
‫אמא שלי עבדה ברקטור 2 כמנקה.‬
‫היא עבדה מחמש אחרי הצהריים עד 11 בלילה.‬
‫ב-7 ביולי, בסביבות 10:30 בלילה,‬
‫התקשרה אליי חברה שלה מהעבודה, רוזה,‬
‫שרצתה לבדוק אם אמא שלי בבית.‬
‫אמרתי, "מה זאת אומרת? היא לא בבית.‬
‫"היא לא בעבודה? היא אמורה להיות בעבודה".‬
‫והיא אמרה, "לא".‬
‫הן היו אמורות לאכול בסביבות שבע בערב.‬
‫אז היא לא הבינה למה הטלפון שלה מנותק.‬
‫השיחות עברו ישירות לתא הקולי.‬
‫התקשרתי לדודות שלי, לדודים שלי.‬
‫החלטנו להגיע מהר לעבודה שלה‬ ‫כדי לבדוק אם נצליח למצוא אותה.‬
‫עבדתי ברקטור 2 כמאבטח בשעות היום.‬
‫אז הלכתי לקומה שהיא עבדה בה.‬
‫קראתי לה בצעקות בכל הבניין, במסדרונות,‬
‫ובאחורי המרתף.‬
‫ניסיתי להקשיב, אולי אשמע משהו.‬
‫אולי היא נפצעה.‬
‫אולי היא הייתה במקום שבו לא שומעים אותה.‬
‫אנשים ראו אותה מגיעה לבניין, כמובן,‬
‫אבל לא ראינו אותה יוצאת.‬
‫דיברנו עם המאבטח שהיה שם באותו רגע,‬
‫והוא אמר שהוא לא ראה‬ ‫את אמא שלי יוצאת מהבניין.‬
‫אז התחלנו להתקשר למשטרה.‬
‫היא לא הייתה בשום מקום.‬
‫כל תיק לוקח חתיכה קטנה מהנשמה שלך.‬
‫אפשר לעבוד בעבודה הזאת‬ ‫רק אם זה באמת חשוב לך.‬
‫אתה רוצה לגלות את האמת.‬
‫זה מה שבלשים עושים.‬
‫תמיד אהבתי להציץ מאחורי הווילון.‬
‫מה קרה באמת?‬
‫למשפחה חשוב מאוד לדעת מי רצח את אהובם.‬
‫זאת העבודה שלי.‬
‫בניו יורק, משטרת ניו יורק…‬
‫זה הדבר האמיתי.‬
‫- מחלק רצח:‬ ‫ניו יורק -‬
‫בכל יום, כשאני נוסע לעבודה ונכנס לעיר,‬
‫ורואים את קו הרקיע,‬
‫אני תמיד אומר לעצמי,‬
‫כאילו, "וואו, אני בלש‬ ‫במחלק הרצח במשטרת ניו יורק".‬
‫גדלתי באזור קשוח בסאות' ג'מייקה בקווינס.‬
‫היו שם סמים.‬
‫הייתה שם זנות. היו שם כנופיות.‬
‫ובסוף נאלצתי לקבל החלטה,‬
‫ובחרתי בהשכלה על פני הרחוב,‬
‫והפכתי לשוטר.‬
‫- 8 ביולי, 2009‬ ‫ארידניה נעדרת מזה עשר שעות -‬
‫ב-8 ביולי, 2009,‬ ‫הגענו לעבודה בשמונה בבוקר.‬
‫הטלפונים מצלצלים בטירוף.‬ ‫מתקשרים אלינו מתחנה 1.‬
‫מתקשרים אלינו ממטה המשטרה.‬
‫מתקשרים אלינו מהמשרד של מפקד הבילוש.‬
‫כולם מדברים‬
‫על מנקה שנעדרת מהרובע הפיננסי.‬
‫- רקטור 2 -‬
‫אני חושב שהציבור מרוכז‬
‫במה שקורה בבורסה בשעות האלה.‬
‫במה שקורה שם, ובקצב המהיר,‬
‫בהון הגדול שעובר מיד ליד, כאלה דברים.‬
‫זה החלק הסקסי של זה,‬ ‫אבל יש גם עובדים מאחורי הקלעים.‬
‫אחרי שעובדי הצווארון הלבן‬ ‫הולכים הביתה, מגיעים האנשים שמנקים.‬
‫יש אנשים שמנקים את הרצפה,‬ ‫אנשים שמבצעים תיקונים,‬
‫אנשים שיש להם משפחות,‬ ‫שעובדים קשה כדי להתפרנס.‬
‫בלשים הגיעו לרקטור 2.‬
‫בהתחלה לא היה לנו שום מידע.‬
‫ידענו רק שיש מישהי שלא חזרה הביתה.‬
‫מחוץ לבניין, אחד מהבוסים אסף את כולם,‬
‫ונתן לנו תקציר של מה שקרה.‬
‫אז גילינו שהנעדרת נקראת ארידניה.‬
‫היא בת 46.‬
‫היא עבדה מחמש עד 11.‬
‫ובשלב כלשהו, במהלך המשמרת, היא נעלמה.‬
‫- רחוב רקטור -‬
‫אחד הדברים שמשכו‬ ‫את תשומת לבי כשהגעתי לבניין‬
‫היה שהמשפחה של הגברת הייתה למטה,‬
‫תוך שעות מהרגע שבו הקשר איתה נותק.‬
‫לא רואים את זה הרבה בניו יורק.‬ ‫ראינו שהם קרובים מאוד.‬
‫אחותי מבוגרת ממני ב-17 שנים.‬
‫היא תמיד גילתה אחריות ועזרה לטפל בי.‬
‫היא הייתה אחות מצוינת ואמא מצוינת.‬
‫אין סיכוי שהיא הייתה‬ ‫עוזבת את המשפחה. זה בלתי אפשרי.‬
‫הקרובים שלה טענו שאחרי שהיא סיימה לעבוד‬
‫היא הייתה חוזרת מיד הביתה.‬
‫זה היה מאוד יוצא דופן‬
‫שהיא תלך מהעבודה בלי להודיע לאף אחד,‬
‫ובפרט לחברתה לעבודה.‬
‫כל אלה היו דגלים אדומים בעינינו.‬
‫מאוד לא התאים לה פשוט להיעלם ככה.‬
‫לא לענות לטלפון.‬
‫דאגתי מאוד.‬
‫עבדתי שם כבר שנה וחצי,‬ ‫ואחותי עבדה שם בערך שישה חודשים.‬
‫אני מכיר את הבניין טוב מאוד.‬
‫באותו ערב, כשהיא נעלמה,‬ ‫סרקנו את כל הבניין,‬
‫קומה אחרי קומה.‬
‫אפילו ירדתי למרתף‬
‫וחיפשתי, קראתי לה…‬
‫אבל היה שם שקט מאוד.‬
‫- ארידניה נעדרת מזה 12 שעות -‬
‫המיקום שבו היא נעלמה‬
‫היה בלב הרובע הפיננסי.‬
‫באופן טבעי, המשטרה‬ ‫התייחסה לזה בשיא הרצינות.‬
‫כל מקרה בשטח של מנהטן דרום,‬
‫כל מה שקורה דרומית לרחוב 59,‬
‫נראה תמיד מוגבר.‬
‫ידעתי בוודאות‬ ‫שזה יקבל הרבה תשומת לב תקשורתית.‬
‫חברותיה לעבודה מספרות‬ ‫שהיא תמיד אוכלת איתן במהלך המשמרת,‬
‫אבל הן ראו אותה לאחרונה‬ ‫בסביבות השעה שמונה,‬
‫ומאז היא לא נראתה.‬
‫בעצם צריך לבצע חיפוש בכל קומה,‬
‫והיה צריך לפנות את הבניין.‬
‫אז כולם, כל העובדים,‬
‫לובשי החליפות, המנקים, מפעילי המעליות,‬
‫כל מי שהיה שם היה חייב לצאת מהבניין‬
‫בזמן שהחיפוש התבצע.‬
‫יכול להיות שיש גופה בבניין,‬ ‫ואנחנו לא יודעים.‬
‫זה קצת מפחיד.‬
‫אחד מהדברים שהפכו את המיקום,‬ ‫רחוב רקטור מס' 2,‬
‫לייחודי כל כך במקרה של נעדרת‬
‫היה העובדה שמדובר במעין סביבה נפרדת.‬
‫יש רק כמה דרכים מסוימות לצאת,‬ ‫דרכים מסוימות להיכנס,‬
‫ומשם אפשר רק לעלות למעלה.‬
‫זאת בהחלט משימה מרתיעה לחפש בבניין הזה‬
‫אחרי מישהו או משהו, כי יש בו 26 קומות.‬
‫כולם גויסו למשימה.‬
‫בלשים הוזעקו ממרחבים אחרים כדי לעזור.‬
‫לא רק בלשי מחלק הרצח ממחלק הבילוש בתחנה 1,‬
‫היו שם בלשים ממידטאון דרום ומידטאון צפון.‬
‫כולם היו מעורבים.‬
‫בנוסף, היו גם מסוקים באוויר.‬
‫הייתה סריקה מקיפה‬ ‫של כל הבניין, מלמעלה עד למטה,‬
‫בכל פינה.‬
‫כשפתחנו את הלוקר שלה,‬ ‫גילינו שהתיק שלה עדיין היה שם.‬
‫היו לי אמא וארבע אחיות,‬ ‫והן לא היו הולכות לשום מקום בלי התיק שלהן.‬
‫זה ממש איבר.‬
‫אין ספק שזה הדליק פעמוני אזעקה.‬
‫ואז מצאנו את העגלה שלה‬ ‫וסיכת שיער שלה בקומה השמינית.‬
‫למה היא הייתה על הרצפה?‬
‫היה שם מאבק?‬
‫אולי היה שם סוג של תקיפה מינית,‬
‫ומישהו חטף אותה.‬
‫- משטרה, אין מעבר -‬
‫אנחנו צריכים לדבר עם אנשים.‬
‫אנחנו צריכים לדעת‬ ‫מי העובדים שעבדו עבור הבניין עצמו.‬
‫מי היה שם בזמן המשמרת של ארידניה.‬
‫האנשים שעבדו בבניין באותו זמן,‬
‫הייתי מתאר את כולם כעדים‬
‫או כחשודים במעורבות, אם תרצו.‬
‫הרבה דברים שונים עברו לנו בראש,‬
‫אבל ידענו שהזמן קצר.‬
‫ככל שייקח לנו יותר זמן למצוא אותה,‬ ‫כך סביר פחות שהיא תהיה בחיים.‬
‫- ארידניה נעדרת מזה 14 שעות -‬
‫ידענו שאם היא הייתה יוצאת מהבניין,‬
‫היא הייתה מצולמת‬ ‫באחת מהמצלמות הרבות שהיו בכניסות.‬
‫היו בבניין 32 מצלמות.‬
‫אז 32 מצלמות וסרטונים‬ ‫של שמונה שעות שאתה רוצה לבחון,‬
‫שאתה רוצה לצפות בהם, זאת משימה ממש מייגעת.‬
‫אז שלחנו את האיש הכי טוב שלנו.‬
‫בראיין מקלאוד, הידוע בכינוי "אל הווידאו".‬
‫הוא בלש נהדר.‬
‫בראיין הוא בחור מוזר מאוד.‬
‫זה תפקיד חשוב.‬
‫לא כולם יכולים לבצע אותו,‬ ‫ולא כולם יכולים להתמודד איתו.‬
‫אני הולך למחוץ את הזבוב הזה, תאמינו לי.‬
‫בראיין אדם רציני.‬
‫כשהוא מתרכז, הוא אוהב לשים אוזניות,‬
‫והוא מקשיב למוזיקת הבי-מטאל.‬
‫מטאליסט?‬
‫כשהייתי צעיר הייתה לי תספורת מאלט, אז…‬
‫אני תמיד שומע הבי-מטאל בעבודה כל היום.‬
‫יש מספיק לו סבלנות וחריצות‬
‫כדי להישאר שם ולבהות במסך במשך שעות.‬
‫הוא ידע שאם היא הייתה יוצאת מהבניין,‬
‫הוא היה מוצא אותה,‬ ‫או כל דבר אחר שנראה חשוד.‬
‫אתה לא רוצה לפספס משהו.‬
‫צריך רק פריים אחד כדי לפספס משהו.‬
‫תפסתי אותו.‬
‫- רקטור 2 -‬
‫זה משעמם.‬
‫זה גוזל זמן.‬
‫זה מאמץ את העיניים.‬
‫אבל הייתה לי מספיק סבלנות.‬
‫ראו את ארידניה נכנסת למעלית‬
‫כדי להגיע לקומות העליונות‬ ‫ולהתחיל את המשמרת.‬
‫נדמה לי שזה בערך ב-5:12 אחרי הצהריים.‬
‫אבל לא ראו אותה יותר.‬ ‫היא לא נראתה יותר במצלמות.‬
‫היא לא נראתה יוצאת מהמעלית בשום שלב.‬
‫והיא לא נראתה יוצאת מהבניין.‬
‫איפה היא?‬
‫- ארידניה נעדרת מזה 19 שעות -‬
‫כדי להבין אותה יותר טוב,‬
‫עושים בדיקת רקע מקיפה,‬ ‫מבררים על מערכות יחסים,‬
‫אם היו להם בעיות כלכליות,‬
‫כל דבר שאפשר לגלות לגבי הקורבן.‬
‫- ארידניה רודריגז -‬
‫שמענו מהמשפחה‬ ‫שארידניה היא מהרפובליקה הדומיניקנית.‬
‫אמא שלי נולדה בסנטו דומינגו‬
‫והגיעה לארצות הברית ב-1973.‬
‫היא התחתנה עם אבא שלי, חרונימו פיגרואה,‬
‫וילדה שלושה ילדים.‬
‫בעצם היא הפסיקה ללמוד כדי לטפל בנו.‬
‫היא בעצמה הייתה ראשת משפחה.‬
‫לבישול שלה לא היו מתחרים.‬
‫תמיד חיכיתי לאוכל שלה‬ ‫בחג ההודיה, בראש השנה ובחג המולד.‬
‫לא משנה מה,‬ ‫היא תמיד רצתה שהמשפחה תהיה ביחד.‬
‫זה הזכיר לי אמא שלי.‬
‫גם היא הייתה מהגרת, מפנמה,‬
‫ומצאה עבודות קטנות עד שהיא התבססה,‬
‫כדי לפרנס את המשפחה‬ ‫ולדאוג שלכולנו יש את כל מה שאנחנו צריכים.‬
‫אני יכול לדמיין שמשהו היה קורה לאמא שלי‬
‫ואיך הייתי נאלץ להתמודד עם זה.‬
‫זה הפך את התיק לאישי מאוד.‬
‫לא חשבתי כמו שצריך.‬
‫באותו רגע הייתי מדוכאת, הייתי בפניקה.‬
‫התפללתי שאמא שלי תיכנס הביתה בעוד רגע.‬
‫גילינו שארידניה הייתה גרושה,‬
‫ואחר כך התחברה מחדש עם בעלה לשעבר.‬
‫אז דיברנו עם המשפחה שלה.‬
‫הוא לא היה ברקטור 2.‬
‫עמוק בלב חשבתי לעצמי, "למה הוא לא פה‬
‫"אם כל הבנות פה והאח פה?"‬
‫הוא היה החשוד הראשון שלנו,‬
‫והיינו צריכים לתשאל אותו‬ ‫ולברר מה הוא יודע.‬
‫חוץ מהבעל, המשפחה סיפרה שכמה ימים קודם לכן‬
‫ארידניה…‬
‫היא חשבה שמישהו שעובד בבניין עוקב אחריה.‬
‫אחותי אמרה שהיו לה תחושות לא טובות.‬
‫היא הזכירה מישהו שהסתכל עליה,‬
‫כשהיא עלתה במעלית לקומות שהיא צריכה לנקות.‬
‫הכתבת באה לבית שלנו כדי לראיין אותנו.‬
‫- מבזק חדשות -‬
‫הילדות אומרות שאמא שלהן‬ ‫הייתה לחוצה בגלל גבר‬
‫שגם הוא עבד בבניין המשרדים ברחוב רקטור,‬
‫והיא האמינה שהוא עוקב אחריה.‬
‫הוא היה מסתכל עליה מוזר, והיא הייתה בלחץ.‬
‫- יניריס בגיל 15 -‬
‫הוא היה נועץ בה מבטים כשהיא הייתה מנקה.‬
‫היא אמרה שמישהו מפחיד אותה ועוקב אחריה.‬
‫הוא עשה את זה שתי פעמים,‬
‫אבל הבת של ארידניה סיפרה לנו‬
‫שכמה ימים לפני שהיא נעלמה,‬
‫הוא ניסה לדבר איתה שוב.‬
‫המצב הזה הפחיד את המשפחה, כמובן.‬
‫היא הייתה כל כך נסערת ומודאגת בגלל המצב,‬
‫שהיא סיפרה עליו למשפחה שלה.‬
‫אמרתי לה שתיתן לי‬ ‫לנסות למצוא לה עבודה אחרת.‬
‫והיא אמרה, "בסדר".‬
‫אם זה לא יסתדר תוך שבוע, היא תעזוב.‬
‫היא הייתה מוכנה להתפטר‬ ‫בגלל זה, כי היא הרגישה לא מוגנת.‬
‫והעובדה שזה קרה כמה פעמים…‬
‫האם הוא יתקוף אותה? האם הוא יחטוף אותה?‬
‫עד כמה הוא מוכן להרחיק לכת?‬
‫היא ידעה שהסטוקר מכיר את הבניין‬
‫ואת הכניסות והיציאות מהבניין.‬
‫זה מישהו שהיה שם כל יום,‬
‫וידע לאן אנשים הולכים ומתי,‬
‫באיזו שעה הבניין נסגר, באיזו שעה הוא נפתח,‬
‫מי היה איפה ומתי.‬
‫היה חשוב מאוד‬
‫לזהות אותו במהירות האפשרית.‬
‫בזמן שחיפשנו אותו, נשלחו בלשים‬
‫לתשאל את בעלה של ארידניה‬ ‫ולוודא איפה הוא היה.‬
‫הוא סיפר שהוא עבד באותו ערב עד שמונה,‬
‫ואז הוא חזר הביתה, לדירה שלהם.‬
‫הוא היה היחיד שנשאר בבית‬ ‫כדי לראות אם היא תחזור הביתה.‬
‫הבלשים גילו בוודאות איפה הוא היה,‬ ‫ושללו את החשדות נגדו.‬
‫בשלב הזה היינו בטוחים‬
‫שלא היה לו קשר להיעלמותה של ארידניה.‬
‫בינתיים הצלחנו ליצור קשר עם הסטוקר.‬
‫הבאנו אותו ליחידה‬ ‫והכנסנו אותו לחדר החקירות.‬
‫הוא טען שהוא שיחק פינג-פונג עם חברים,‬
‫באותו ערב, כשארידניה הייתה בעבודה.‬
‫כל האנשים שהשתתפו, לטענתו, באירוע הזה,‬
‫שהיו איתו, נחקרו גם כן, ביסודיות ובפירוט.‬
‫הם הצליחו לשלול כל חשד שהיה נגדו.‬
‫- ה-9 ביולי, 2009‬ ‫ארידניה נעדרת מזה יומיים -‬
‫היינו צריכים להגביר‬ ‫את המאמץ לנסות לאתר את ארידניה,‬
‫מאמץ קפדני עם יחידת הכלבנים.‬
‫כולם יודעים שכשמביאים כלבים,‬
‫אם יש שם משהו, הם ימצאו אותו.‬
‫כשהכלבים הגיעו לקומה ה-14,‬
‫הם קלטו ריח בשני מקומות בחדר השירות,‬
‫שם נמצאות מערכות המיזוג והחימום של הקומה.‬
‫היו שם אנשים משירותי החירום,‬
‫כל מי שאפשר לדמיין התמקד באותה קומה.‬
‫חיכינו להודעה שהם מצאו משהו,‬
‫משהו שנוכל להשתמש בו,‬
‫משהו שיספר לנו יותר ממה שכבר ידענו.‬
‫הזיהוי של הכלבים היה מוטעה.‬
‫זה מתסכל מאוד.‬
‫ואתה מרחם על המשפחה, כי אתה יודע שהם פשוט…‬
‫כל יום שחולף, כל שעה שחולפת,‬
‫גם התקווה שלהם הולכת וקטנה.‬
‫עם כל שנייה שעברה, עם כל דקה,‬
‫הרגשות של בני המשפחה גברו עליהם.‬
‫כולם פחדו. אף אחד לא אכל.‬
‫כאילו…‬
‫כולם פחדו מהגרוע מכול.‬
‫- תחנה 1 -‬
‫היו המון מצלמות, מאות שעות של סרטונים.‬
‫השקעתי שעות של עבודה‬
‫בצפייה בסרטוני האבטחה שוב ושוב,‬
‫כדי לוודא לגמרי שלא פספסנו שום דבר.‬
‫חיפשתי ראיות, כל דבר חשוד.‬
‫והאדם היחיד שהיה…‬
‫שההתנהגות שלו הייתה‬ ‫קצת מוזרה היה איש התחזוקה.‬
‫ראו אותו עובד במעלית המטענים.‬ ‫אחר כך ראו אותו עובד במרתף.‬
‫ראו אותו הלך לחדר התחזוקה שלו,‬
‫שם גם נמצא הלוקר שלו.‬
‫עקבתי אחרי כל המצלמות שהוא נראה בהן‬
‫בזמן שהוא היה בבניין.‬
‫ואז הוא נעלם לכמה וכמה דקות.‬
‫אולי 45 דקות או משהו כזה.‬
‫ואז פתאום, קצת אחרי שמונה,‬
‫הוא נראה במרתף.‬
‫אבל לא ראו אותו במצלמה מגיע מהמעליות,‬
‫לא במרתף ולא בלובי.‬
‫הוא היה יכול להגיע לשם רק מחדר המדרגות.‬
‫ההתנהגות שצולמה במצלמה‬ ‫הייתה כאילו, "המממ, מה הולך פה?"‬
‫חשדנו מאוד במה שהלך שם.‬
‫הרגשנו צורך להביא אותו לחקירה.‬
‫אין ספק שהוא היה חשוד‬ ‫בכל הנוגע למקום הימצאה של ארידניה.‬
‫האדם הזה נקרא ג'וזף פבון.‬
‫- ג'וזף פבון -‬
‫התקשרתי אליו, והוא אמר שהוא ידבר איתנו.‬
‫אז רציתי לחזור לתחנה,‬
‫כדי שנהיה בסביבה מבוקרת יותר.‬
‫כשג'וזף פבון הגיע,‬
‫הוא אמר שהוא עבד במעלית המטענים,‬
‫ושהוא לקח את המנקות‬
‫והוריד אותן בקומות שהן היו אמורות לנקות.‬
‫הוא הסביר שהוא הוריד אותה בקומה השמינית…‬
‫שם מצאו את עגלת הניקוי שלה‬ ‫ואת סיכת השיער שלה.‬
‫זאת הייתה הפעם האחרונה שהוא ראה אותה.‬
‫זה היה ביולי.‬
‫היה אפשר להזיע באיגלו מרוב שהיה חם.‬
‫אני חייב ללבוש חליפה‬ ‫כי אני בלש במשטרת ניו יורק.‬
‫אם הייתי יכול ללכת עם כפכפים ובגד ים…‬
‫הייתי הולך על זה.‬
‫אבל הוא לבש‬ ‫חולצה תרמית ארוכה ומעליה טי-שירט.‬
‫חשבתי לעצמי, "הבחור הזה משוגע.‬
‫"הוא לבוש לקרב כדורי שלג, ועכשיו יולי".‬
‫זה הטריד אותי‬ ‫לכל אורך הזמן שבו דיברתי איתו.‬
‫ואז אמרתי לו, "תוריד את החולצה".‬ ‫הכרחנו אותו להוריד אותה.‬
‫היו לו שריטות על אחורי הכתפיים,‬
‫על הצוואר ועל חלקים אחרים בגוף העליון.‬
‫שאלתי אותו, "אתה יכול להסביר את זה?"‬
‫והוא אמר שביום שלישי בערב,‬ ‫כשארידניה נעלמה,‬
‫הוא היה מופקד על הפעלת מעלית המטענים‬
‫כדי לקחת צוות בנאים למעלה ולמטה.‬
‫הוא טען שהוא עזר להם‬ ‫לפרוק עגלות עם ברזל בניין וקרשים.‬
‫אז אמרתי לו,‬ ‫"אתה חבר באיגוד עובדים, נכון?"‬
‫והוא אמר, "כן".‬
‫למיטב ידיעתי, ואני ממשפחה ש…‬
‫של עובדים מאוגדים, אנשים מכל מיני איגודים,‬
‫וידעתי שאם נתנו לך עבודה,‬ ‫ואתה עושה משהו אחר, אתה מסתבך.‬
‫אתה לא נוגע בשום דבר‬ ‫חוץ מהידית או הכפתור במעלית.‬
‫שאלתי, "ועזרת להם להעמיס ולפרוק עגלות?"‬
‫בעיניי, זה היה בלתי נתפס.‬ ‫לא האמנתי בזה אפילו לשנייה.‬
‫ניסיתי להפציר בו,‬
‫"אם עשית איתה משהו‬ ‫או אם היא איפשהו בבניין,‬
‫"תגיד לנו איפה היא, ונלך לקחת אותה.‬
‫"אולי נוכל להחזיר אותה למשפחה שלה".‬
‫הוא עמד על כך שהוא לא עשה כלום.‬
‫תשאלנו אותו כבר 14 שעות בשלב הזה.‬
‫שאלנו אותו, "אתה מוכן לתת לנו דגימת דנ"א?"‬
‫הוא הסכים לתת לנו דנ"א.‬
‫הוא לקח את הדגימה בעצמו.‬
‫הוא לא הודה בשום מעשה פלילי או משהו כזה.‬
‫אז נאלצנו לשחרר אותו.‬
‫לא הייתה לנו גופה כדי להאשים אותו בפשע,‬
‫אבל הודעתי למפקדים שלנו שאנחנו מאמינים‬
‫שהוא כרגע החשוד מספר 1 שלנו.‬
‫באותו שלב התחלנו לעקוב אחרי ג'וזף פבון‬
‫ולבדוק איפה הוא נמצא,‬
‫כי יכול להיות שהוא מחזיק בה איפשהו.‬
‫יכול להיות שהוא מחזיק בה אצלו בבית.‬
‫יכול להיות שהוא מחזיק בה‬ ‫בבניין אחר או במקום אחר.‬
‫הצמדנו לו כמה בלשים שיעקבו אחריו‬
‫וידעו איפה הוא נמצא.‬
‫רצינו להציב על פבון מעקב 24 שעות ביממה.‬
‫אז ארגנו כמה משמרות.‬
‫כשהוא פנה ימינה, פניתי ימינה.‬ ‫כשהוא פנה שמאלה, פניתי שמאלה.‬
‫כשהוא נכנס לדיינר,‬ ‫אם הוא נשאר שם יותר מדי,‬
‫שלחנו מישהו פנימה כדי לוודא שהוא עדיין שם,‬
‫ולא ניסינו להסתתר.‬
‫לא הייתה לנו בעיה‬ ‫עם זה שהוא ידע שאנחנו עוקבים אחריו.‬
‫זה היה משחק של חתול ועכבר, אנחנו נגדו.‬
‫לא התכוונו להפסיד.‬
‫חיפשנו אותה כבר כמה ימים.‬
‫לא מצאנו אותה בסרטי האבטחה.‬
‫לא ראינו אותה יוצאת מהבניין, בעצם.‬
‫חיפשנו בכל פינה בבניין, מלמעלה עד למטה,‬
‫ולא הצלחנו למצוא אותה.‬
‫זה פשוט לא היה הגיוני בשלב הזה.‬
‫אז לא רק שהרוח יצאה לנו מהמפרשים,‬
‫זה גם הפך את העבודה שלנו להרבה יותר קשה.‬
‫זה אומר שבמקום‬ ‫שרחוב רקטור מס' 2 יהיה המקום‬
‫שבו כל החקירה תתקיים,‬
‫החקירה עברה לכל העיר ניו יורק.‬
‫היא הפכה לגדולה עוד יותר.‬
‫זה אומר יותר משאבים וחקירה בהיקף רחב יותר.‬
‫כי היא יכלה להיות בכל מקום.‬
‫החלטנו להרחיב את חיפוש הווידאו‬ ‫או את החיפוש בסרטי אבטחה.‬
‫האם רואים אותה ברחוב טריניטי?‬
‫האם רואים אותו הולכת ברחוב גריניץ'?‬
‫האם רואים אותה הולכת‬ ‫ברחוב רקטור מזרחה או מערבה?‬
‫אבל זה לא העלה כלום.‬
‫לא… לא ראינו אותה.‬
‫"איך זה שאני לא מוצא אותה? מה אני מפספס?‬
‫"מה אנחנו, כקבוצה, מפספסים?"‬
‫כי רבים מאיתנו עבדו על התיק הזה.‬
‫- תחנת וול סטריט -‬
‫במהלך החיפוש,‬ ‫מעט צפונית לרחוב רקטור, הייתה חנות,‬
‫ומצאנו צילומים של ג'וזף פבון‬ ‫מיום שלישי, היום שבו ארידניה נעלמה.‬
‫הצלחנו לקבל מהמוכר עותק של קבלה,‬
‫שג'וזף פבון רכש אלכוהול באותה חנות.‬
‫ייתכן שארידניה נתקלה בו כשהוא שתה.‬
‫אולי התפתח עימות מילולי,‬ ‫והוא הפך אותו לגופני.‬
‫אני קורא לזה "רגע של 'אוי, שיט'".‬
‫כאילו, "אני חייב לטייח את זה". זאת תגובה.‬
‫אבל לא הייתה לנו עילה סבירה למעצר.‬
‫עדיין לא הייתה לנו גופה.‬
‫עדיין לא היה לנו פשע של ממש.‬
‫פשוט נמשיך לעקוב אחריו כמו שעשינו.‬
‫- ה-10 ביולי, 2009‬ ‫ארידניה נעדרת מזה שלושה ימים -‬
‫התחלנו לבדוק אזורים‬ ‫שאפשר להיפטר בהם מגופות,‬
‫במקום אזורים שמישהו יכול לברוח אליהם.‬
‫חשבנו שאולי היא הוכנסה לאחד מפחי האשפה.‬
‫הם מפונים משם על ידי חברת תברואה פרטית.‬
‫שלחנו בלשים לפנסילבניה,‬
‫כדי שיחפשו באזור שבו משליכים את האשפה.‬
‫בני המשפחה חוו השבוע את כל הרגשות.‬
‫חיפוש מקיף נערך מוקדם יותר,‬ ‫כאשר שוטרים סרקו אתר לסילוק אשפה‬
‫בפנסילבניה, לשם נלקחת הפסולת מהבניין.‬
‫לא האמנתי.‬
‫אמא שלי לא הייתה זבל.‬
‫חשבתי לעצמי, "אוי, לא,‬ ‫יכול להיות שאמא שלי שם?"‬
‫נורא…‬
‫אם מישהו יכול לעשות לה דבר כזה.‬
‫בסופו של יום ארידניה רודריגז לא הייתה שם,‬
‫ולא היו שם ראיות‬
‫שיכולנו להשתמש בהן‬ ‫כדי לנסות ולמצוא את ארידניה רודריגז.‬
‫הם אמרו שלא נמצאה שם אף אחת,‬ ‫אז שוב הייתה לי קצת תקווה.‬
‫ארידניה רודריגז בת ה-46 נעלמה.‬
‫השוטרים סבורים כעת שהיא ככל הנראה מתה.‬
‫כרגע המשפחה עוברת את זה.‬ ‫אנחנו מחכים לתשובות.‬
‫זה הפך לסיפור גדול.‬
‫וכשיש לך סיפור גדול,‬ ‫ויש לך עיתונאים ששואלים…‬
‫את המשטרה, "מה הולך פה?"‬
‫היה המון תסכול.‬ ‫"איפה היא, לעזאזל?", אפשר לומר.‬
‫היה הרבה לחץ.‬
‫המון משאבים הופנו לתיק הזה,‬
‫ולא יכולנו לשמר את הרמה הזאת.‬
‫בלשים היו צריכים לחזור לתיקים שלהם.‬
‫שוטרים היו צריכים לסייר ברחובות.‬
‫המשטרה התכוונה‬ ‫להתחיל להפנות משאבים מהתיק הזה‬
‫לדברים אחרים.‬
‫לא רק שלא פענחנו את התיק הזה,‬
‫זה גם לא נראה טוב מבחינת משטרת ניו יורק.‬
‫עכשיו התחלנו לספוג לחץ מהבוסים שלנו.‬
‫כאילו, "שיט".‬
‫המפקד מטראזו, שהיה מפקד הבלשים במנהטן,‬
‫זימן את כולנו לפגישה.‬
‫ובשלב כלשהו הוא פנה אליי ואמר,‬
‫"היי, ג'ון, מה קורה?‬
‫"מה אתה חושב? איפה היא?"‬
‫הסתובבתי אליו ואמרתי,‬ ‫"היא חייבת להיות עדיין בבניין".‬
‫אז הוא אמר, "בואו נסרוק את הבניין שוב".‬
‫- 11 ביולי, 2009 -‬
‫הנה זה בא, עוד חיפוש בבניין.‬
‫היא לא יצאה מהבניין.‬
‫"תיכנסו, ותמצאו לאן בדיוק היא נעלמה."‬
‫הזעיקו לשם עשרה סמלים ומאה שוטרים,‬
‫כדי לחפש בכל פינה בבניין,‬
‫קומה אחרי קומה.‬
‫כולנו היינו מושקעים.‬
‫השקענו המון זמן במשפחה ובתיק בכלל.‬
‫כולנו רצינו שהתוצאה תהיה חיובית.‬
‫למרבה הצער, זה לא מה שקרה.‬
‫התקשר אליי בלש מתחנה 9.‬
‫הוא אמר, "ג'ון, אני בקומה ה-12.‬ ‫יצאתי כרגע מהמעלית.‬
‫"כדאי שתעלה הנה".‬
‫הקומה ה-12 הייתה בשיפוצים.‬
‫קירות חשופים, רק בטון,‬ ‫בלי קירות גבס, בלי ריהוט.‬
‫כשיצאתי מהמעלית,‬
‫היה בקומה ריח של מוות.‬
‫הבלש אמר, "תציץ פנימה".‬
‫וראיתי דם‬
‫ומשקעים שיצאו מתעלת המיזוג.‬
‫הזעקנו את שירותי החירום‬ ‫ואת חוקרי זירות הפשע,‬
‫ופתחנו את תעלת המיזוג,‬
‫והיא הייתה בתוכה.‬
‫עכשיו אתה יודע בוודאות שיש לך רצח.‬
‫בחיפוש המקורי,‬
‫הכלבים לא המציאו את הריח שהם קלטו.‬
‫האוויר עבר שם ועלה.‬
‫בחיפוש השני התעלה הייתה חסומה,‬
‫והאוויר עמד במקום‬ ‫שבו ארידניה נמצאה, בקומה ה-12.‬
‫למרבה הצער, היה ריקבון,‬
‫שהפך זיהוי פיזי לבלתי אפשרי.‬
‫אבל באותו שלב יכולנו‬ ‫להניח שמדובר בארידניה.‬
‫היא הייתה קשורה עם הידיים‬ ‫מאחורי הגב, והפה שלה נחסם בסרט הדבקה.‬
‫אני זוכר שסרט ההדבקה‬ ‫לא היה סרט הדבקה רגיל.‬
‫זה היה מין סרט אזהרה צהוב-שחור.‬
‫למרבה ההפתעה,‬ ‫לארידניה היה צלב שהיא ענדה סביב הצוואר,‬
‫והוא היה בתוך הפה שלה.‬
‫הרבה אנשים שיערו‬
‫שאולי הייתה שם איזו כוונה טקסית.‬
‫כשאתה חושב על לעשות דבר כזה למישהו, ואז…‬
‫בחיי, הוא הכניס אותה לתעלת מיזוג.‬
‫מי חושב בכלל על דבר כל כך קיצוני?‬
‫כאילו, "ככה אני אחביא אותה".‬
‫חוקרי מקרי המוות היו כאן ולקחו את הגופה.‬
‫השוטרים היו פה כל היום.‬
‫אנחנו מחכים לשמוע מה הם מצאו בבניין.‬
‫- ויקטור מרטינז‬ ‫אחיה של ארידניה -‬
‫רבים מאיתנו עוד מקווים‬ ‫שזאת לא היא, אבל יש לי הרגשה רעה.‬
‫- רקטור 2 -‬
‫אמא שלי נמצאה.‬
‫היא נמצאה בתעלת מיזוג,‬
‫קשורה כמו חיה.‬
‫כאילו, דפקתי על השולחן במטבח,‬
‫האחים שלי ניסו לרסן אותי.‬
‫פשוט בכי בלי הפסקה.‬
‫איך מישהו יכול לעשות את זה למישהי‬
‫שכל מה שהיא עשתה היה להיות שם בשביל מישהו?‬
‫היא הייתה טובת לב ומלאת אהבה.‬
‫היא תמיד שימחה את כולם.‬
‫מה היא עשתה שזה מגיע לה?‬
‫יכולתי לדמיין אותה צורחת.‬
‫מנסה לקרוא לעזרה,‬
‫אבל בבניין הזה אפשר לצעוק כמה שרוצים,‬
‫אף אחד לא ישמע אותך.‬
‫אמרתי, "אנחנו בהחלט נדאג שהצדק ייעשה,‬
‫"כי לארידניה לא הגיע מה שקרה שם".‬
‫- משרד חוקר מקרי המוות -‬
‫הוטל עליי להיות נוכח בנתיחה.‬
‫ידעתי שהממצאים‬ ‫שיתגלו בה יעזרו לחקירה ללא ספק.‬
‫סיבת המוות, בתור התחלה, וגם מידע פורנזי.‬
‫החשד לתקיפה מינית נשלל.‬
‫לא היו סימנים לחבלה‬ ‫בחפץ קהה, לא דקירה, לא פצעי ירי.‬
‫לא היו שברים בגולגולת.‬
‫עצם הלשון שלה לא נפגעה.‬
‫אז זה לא נעשה באמצעות קשירה או משהו כזה.‬
‫בגלל התנוחה המגבילה שארידניה הייתה בה,‬
‫קשורה,‬
‫עם הראש דחוף קדימה והצוואר כלפי מטה,‬
‫הפה שלה היה חסום,‬ ‫אז היא לא הייתה יכולה להכניס הרבה אוויר.‬
‫אז נקבע שסיבת המוות הייתה חנק מכוון.‬
‫סביר שהיא הייתה בחיים‬ ‫כשמישהו חסם את הפה שלה,‬
‫הרים אותה מהרצפה,‬
‫הכניס אותה לתעלת המיזוג,‬ ‫וסגר את התעלה בחזרה.‬
‫אני…‬
‫כן, פשוט…‬
‫הלב שלי שקע, כי כשהייתי במרתף,‬
‫והסתכלתי למעלה, הסתכלתי על תעלת האוורור,‬
‫קראתי בשמה, וניסיתי לשמוע אותה.‬
‫ברור שאם היא הייתה עדיין בחיים,‬ ‫היא לא הייתה מסוגלת…‬
‫לצעוק בחזרה או לקרוא בשמי‬
‫או לצעוק לעזרה, כי…‬
‫כי סרט האזהרה חסם את הפה שלה.‬
‫אנשים אומרים,‬ ‫"זאת לא אשמתך, אל תחשוב ככה".‬
‫אבל שימו את עצמכם במקומי.‬
‫בפעם האחרונה שדיברתי עם אחותי,‬
‫היא הרגישה משהו מוזר.‬
‫ואמרתי לה שתיתן לי כמה ימים‬ ‫למצוא לה עבודה במקום אחר.‬
‫ואז זה קורה.‬
‫כנראה שפישלתי גם בזה.‬
‫לא נתתי לה להתפטר,‬
‫ולא סרקתי את האזור הפנוי בקומה ה-12.‬
‫למזלנו, עדיין היה לנו חשוד.‬
‫לג'וזף פבון לא היה אליבי.‬
‫הוא היה למעשה ברקטור 2 ועבד,‬
‫כשארידניה עבדה שם.‬
‫ג'וזף פבון היה היחיד‬
‫שהיו לו שריטות שלא היה להן הסבר ראוי.‬
‫במהלך הנתיחה אוספים דגימות דנ"א.‬
‫אוספים דגימות מהציפורניים,‬
‫כדי לבדוק אם יש דנ"א שלא שייך לקורבן.‬
‫הבעיה היחידה היא…‬
‫שזה לא כמו בדיקת קוביד‬ ‫שמקבלים חזרה תוך רבע שעה.‬
‫היינו צריכים לחכות לתוצאות, וקיווינו‬
‫שנמצא קשר בין ג'וזף פבון‬
‫לבין הדגימות שנאספו מארידניה.‬
‫כשהמשכנו לבדוק את ג'וזף פבון,‬
‫גילינו כמה מקרים‬ ‫של אלימות במשפחה נגד נשים.‬
‫במקרה אחד, אחרי עימות עם בת זוג לשעבר,‬
‫הוא לקח כדור באולינג‬ ‫וריסק את חלונות המכונית שלה.‬
‫זה גרם לנו להשתכנע עוד יותר‬
‫בכך שייתכן שהוא חווה‬ ‫התמוטטות כלשהי או עניין אחר,‬
‫ואיבד את זה לגמרי עם ארידניה.‬
‫כבר התחלנו לעקוב אחריו אחרי שחקרנו אותו,‬
‫כדי לוודא שאנחנו יודעים איפה הוא בכל רגע.‬
‫עכשיו בהחלט נישאר איתו‬ ‫עד שנקבל את תוצאות בדיקת הדנ"א‬
‫שתוכיח מעבר לכל ספק סביר שזה הוא.‬
‫זה היה אסון רציני אם היינו מאבדים אותו,‬
‫ואז התוצאות היו מתקבלות,‬ ‫והוא לא היה בידינו.‬
‫היה לנו מישהו שביצע,‬ ‫אולי, את המעשה המזוויע הזה.‬
‫שקשר אישה וחנק אותה.‬
‫ועם זאת, הוא חי את חייו הרגילים,‬ ‫כאילו שהוא לא עשה כלום.‬
‫עוד דבר שהטריד אותנו היה, אתם יודעים,‬
‫אם היה לו עבר של אלימות במשפחה,‬ ‫הוא עלול לתקוף את בת הזוג הנוכחית שלו.‬
‫- 17 ביולי, 2009‬ ‫עשרה ימים אחרי הרצח של ארידניה רודריגז -‬
‫ב-17 ביולי התקשרו לומר לי‬ ‫שהתקבלו תוצאות הבדיקה.‬
‫נראה שיש סיכוי‬ ‫של שני מיליארד לאחד שמדובר בג'וזף פבון.‬
‫כשקיבלנו את צו המעצר, התקשרתי לאל טייטוס,‬
‫ואמרתי לו, "יש אישור. אפשר לעצור אותו".‬
‫- הרובע הפיננסי -‬
‫הוא גר בסטטן איילנד.‬
‫הוא פנה מהרחוב הראשי‬ ‫לאחד מהרחובות הצדדיים,‬
‫והקפנו אותו.‬
‫יצאנו עם אקדחים שלופים,‬
‫ואמרנו לו לעצור.‬
‫כשהוצאנו אותו, סוף סוף, ועצרנו אותו,‬
‫גם בת הזוג שלו הייתה במכונית.‬
‫ייתכן שהיא לא הבינה באותו רגע,‬
‫אבל אני בטוח שבשלב כלשהו היא הבינה, כאילו,‬
‫"וואו, גרתי עם רוצח".‬
‫ייתכן שהצלנו אותה מלהפוך לבאה בתור.‬
‫זה היה סיום נהדר לחקירה ארוכה,‬
‫שאפשרה לנו לתפוס אותו, וזה טוב,‬
‫להוריד את פבון מהרחוב.‬
‫כשקיבלנו סוף סוף את החדשות,‬
‫שג'וזף פבון נעצר באשמת רצח,‬
‫כולם צעקו ובכו מרוב אושר,‬
‫ואני…‬
‫הייתי שמח, אבל…‬
‫כשסיימנו את השיחה עם החוקר,‬
‫שאלנו שאלות, כאילו,‬ ‫"למה שהוא יעשה דבר כזה?"‬
‫עבדתי איתו שנה וחצי.‬
‫דיברנו. הוא תמיד אמר לי בוקר טוב.‬
‫הוא תמיד דיבר איתי בדלפק הקבלה,‬ ‫תמיד עשה את העבודה שלו.‬
‫אף פעם לא הייתה לי בעיה איתו.‬
‫לא עשיתי לו שום דבר,‬
‫שום דבר שיצדיק פגיעה באחותי.‬
‫אני לא חושב שהוא היה‬ ‫אויב שלי. הוא היה עמית לעבודה.‬
‫החזרנו אותו,‬
‫הכנסנו אותו לתא במחלק הבילוש בתחנה 1.‬
‫כולם התלהבו.‬
‫אני כבר לא יכולתי לחכות.‬ ‫רציתי עוד הזדמנות איתו.‬
‫רציתי שהוא יודה במה שהוא עשה.‬
‫זה כבר היה אישי מבחינתי.‬
‫למרבה הצער, הוא דרש את זכותו לייצוג משפטי,‬
‫ולא קיבלנו הזדמנות.‬
‫אבל במשפט ג'וזף פבון הורשע,‬
‫ונידון ל-25 שנה עד מאסר עולם, ו…‬
‫זה גורל שבהחלט הגיע לו.‬
‫כשהם אמרו שהוא נמצא אשם,‬
‫פשוט נשברתי.‬
‫כולנו נשברנו.‬
‫הוא לא הצטער.‬
‫הוא צחק כשהוא הסתכל עלינו.‬
‫זה ממש שבר לי את הלב.‬
‫הייתי צריך את כל הכוח…‬
‫כל חלקיק של הקרביים שלי‬ ‫כדי לא להסתער ישר עליו.‬
‫רציתי לתת לו אגרוף בעורף.‬
‫רציתי, כאילו, לחנוק אותו.‬
‫פבון מעולם לא הסביר למה הוא עשה את זה.‬
‫עד היום, אנחנו עדיין מחכים לתשובה.‬
‫מה הייתה המטרה של זה?‬ ‫האם אמא שלי עשתה לו משהו?‬
‫היא אמרה משהו שעצבן אותו?‬
‫למה?‬
‫אני חושב שהוא פשוט נשבר.‬
‫אני חושב שהוא חווה רגע של כעס.‬
‫כמו שקרה לו במקרים קודמים עם נשים.‬
‫היא נלחמה על חייה. אני בטוח בזה.‬
‫ברגעיה האחרונים, אני בטוח שהיא פחדה מאוד.‬
‫אבל היא איננה.‬
‫היא לא תחזור.‬
‫החיים שלי לא המשיכו הלאה.‬
‫זה נשאר בקרקעית הבטן שלי.‬
‫כאילו, עד היום אני לא מבין מה קרה.‬
‫הוא שינה את המשפחה שלנו לנצח.‬
‫כשחקרתי את התיק הזה,‬ ‫וראיתי אותם ואת האבל שלהם…‬
‫כל המאמץ שהשקענו‬ ‫כדי למצוא בסוף את מי שעשה את זה…‬
‫אתם יודעים…‬
‫זה יישאר איתי לנצח.‬
‫אני זוכר שבילדות חשבתי שמשטרת ניו יורק‬
‫היא הכנופייה הכי גדולה בניו יורק.‬
‫אבל אחרי שעבדתי איתם כל כך הרבה שנים,‬
‫הבנתי שזאת בעצם משפחה.‬
‫אין מספיק הבנה של מה שהמשטרה עושה.‬
‫הם לא איזה כוח כובש.‬
‫והקהילה היא לא חבורה של פראים‬
‫שאנחנו צריכים לתקוף.‬
‫- חינוך לצדק -‬
‫אז כמה שנים אחרי המשפט,‬
‫פרשתי עם יעד, לעשות כל מה שאוכל‬ ‫כדי לחבר בין שתי הישויות האלה.‬
‫הפכתי מהבלש טייטוס לד"ר טייטוס,‬
‫אני מלמד במכללת ג'ון ג'יי לצדק משפטי…‬
‫מעצר הוא ביטול החירות של מישהו.‬
‫…ועובד עם אנשים שיאכפו בעתיד את החוק.‬
‫מקשיבים לכל העובדות והראיות,‬
‫ואז קובעים אם אותו אדם אשם,‬
‫לא על סמך המראה שלו‬ ‫או על סמך הטיה סטראוטיפית כלשהי…‬
‫היעד שלי הוא לגרום לכם להבין‬
‫שיש הרבה זוויות ראייה שונות.‬
‫חלקן דומות לשלכם, וחלקן שונות מאוד.‬
‫וכשעוסקים באכיפת החוק, צריך להבין את זה.‬
‫אי אפשר להתייחס למישהו‬ ‫אחרת כי הוא ממקום אחר.‬
‫ככה התלמידים יוכלו להבין‬ ‫שזה העולם שהם יוצאים אליו.‬
‫זה מה שחשוב לי,‬
‫לעבוד לטובת הכלל, לטובת כולם,‬
‫כדי להפוך את העולם למקום טוב ובטוח יותר.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫אני חושב שרגשות האשמה של ניצולי ה-11.9‬
‫הם שגרמו לי לטוס למזרח התיכון.‬
‫הייתי קבלן בחיל הנחתים.‬
‫ובסבב האחרון שלי באפגניסטן,‬
‫התקשרו לומר לי שהתיק‬ ‫של האוורד פילמר נפתח מחדש.‬
‫- האוורד פילמר -‬
‫הוא נרצח במשרד.‬
‫לא הכרתי אף אחד שרצה במותו,‬
‫שרצה שהוא יירצח ככה.‬
‫יש מעט מאוד תיקים‬ ‫שאני ממשיך לחשוב עליהם כי הם לא פוענחו,‬
‫אבל על התיק של פילמר הייתי חושב במשך שנים.‬
‫כבר כמעט הצלחנו.‬
‫אני חושב שלכל בלש‬ ‫יש תיק שחמק ממנו מסיבה כלשהי,‬
‫והוא הופך למובי דיק של הקריירה שלהם.‬
‫האוורד נשחט. הוא נשחט כמו חזיר בדיר,‬
‫כמו חיה.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬