Гадаю, тобі треба у ванну, га? Агов, ходи сюди. Ти дуже брудний.
У мене ще є кілька годин до зустрічі з ним.
Дорога довга, Чарлі хоче повернутися додому, розпакувати речі й усе таке.
Я дуже хочу його побачити. Не віриться, що минуло два місяці.
Так, я теж.
Як ти себе почуваєш?
Не знаю. Це були довгі два місяці.
Ти ведеш щоденник?
Думаю, щоденники — це не моє.
Щоденник може вести кожен, Ніколасе. Він допомагає опанувати емоції.
Якби не щоденник, мені б зірвало дах.
Не обов'язково знов усе повторювати.
Ти хоча би пробував?
Гаразд, якщо я спробую, ти припиниш тиснути на мене?
Так. Обіцяю.
Знаєш приказку: «Стане гірше, перш ніж стане краще»?
17 ГРУДНЯ
Здається, тепер я це розумію.
КОЛИ ЗАВМИРАЄ СЕРЦЕ 4. ПОДОРОЖ
ВЕРЕСЕНЬ
У вересні Чарлі був на прийомі в терапевта.
Так. Четвер, 9:45.
Так, чудово. Дякую.
Він казав, що ненавидить лікарів. Кому подобається ходити до лікарів?
Особливо із чимось таким.
Його відправили у відділення з лікування харчових розладів.
Але перший візит був призначений на січень.
Після цього ситуація погіршилася.
Його розлад загострився.
Можеш залишити спроби?
- Можеш поговорити з нами. - Ми хвилюємося.
Можете припинити? Я не мушу розповідати вам усе.
Потім він почав дуже злитися.
А потім перестав говорити про це.
Він часто пропускав школу.
ПРИВІТ, ТЕБЕ СЬОГОДНІ ТЕЖ НЕ БУДЕ В ШКОЛІ? ХХ
Наче колесо прядки крутилося дедалі швидше,
і для нього це ставало нестерпним.
Вибач.
Я не хотів.
Він сказав, що завдавав собі шкоди.
Усе гаразд.
Я весь час кепсько себе почуваю.
Я жахливо поводився з тобою і з іншими, і...
я ненавиджу це відчуття.
Вибач.
Усе гаразд.
Я читав в Інтернеті,
що треба показати, що піклуєшся про людину й не судиш її.
Мені здавалося, що цього недостатньо, але я старався.
Я намагався бути поруч.
Я кохаю тебе.
- Ти надто вправний у цій грі. - Що?
- Ні! Торі! - Це неймовірно.
Торі!
Волосся дибки. Ці божевільні...
Чарлі! Так не можна.
Дарсі!
Боже, це...
Він знав, що нав'язливі ідеї не мають сенсу, але не міг їх зупинити.
І я теж.
- Це сталося випадково. - Знаю.
Я почуваюся таким дурнем.
Знаю. Це не твоя провина.
Але я не можу це зупинити.
Як думаєш...
може, варто сказати батькам?
Тато сказав, що вирішувати мені.
- Думаєш, це допоможе? - Не впевнений.
Але я зможу трохи прогуляти школу, тож...
Не плач.
Бо я теж заплачу.
Не впевнений, що зможу.
У школі без Чарлі я почувався дивно.
Телефон йому не давали, і я навіть не міг спитати, як він.
ЛІКУВАННЯ У ПСИХІАТРИЧНІЙ ЛІКАРНІ
ЯК ЦЕ БУТИ НА СТАЦІОНАРІ? МОЯ ІСТОРІЯ ЖАХІВ У ПСИХЛІКАРНІ
Гадаю, я намагався зайняти себе чимось або відволіктися.
Але в мене не дуже виходило.
Думаєш, з ним усе гаразд? Так. Я теж.
Принаймні йому не треба чекати січня. Мабуть, у нього вже є друзі.
Гадаю, так.
Саю, скільки ти граєш у цю гру?
Де Чарлі? Він пропустив останні чотири зустрічі.
Він зараз хворіє.
Чорт. Певно, щось погане, якщо його так довго немає.
Так, йому доволі погано.
- Серйозно? - Що з ним?
Я не можу...
- Не можу про це розповідати. - Усе гаразд, друже.
Так. Ми з тобою.
- Заряджай блискавку. - Нащо тобі меч?
Він тут.
Чарлі сказав, що я можу розповісти все друзям.
Він не хотів, щоб вони приїздили, але вони змогли його підтримати.
Гарна коробка.
Може, покладемо засоби для догляду, типу, маски.
- Чудово. - Може, настільні ігри?
Ні, «Козирні карти».
- Думаєш, є «Козирні карти» для геїв? - Не знаю.
Складу йому список книг.
А фільми? У нього взагалі є доступ до Blu-ray?
- Так, мабуть. - Що таке Blu-ray?
Ти не знаєш, що таке Blu-ray?
Сахар казала, що влаштовує грандіозну вечірку на Гелловін?
Так. Імоджен постійно надсилає мені ідеї костюмів для пар.
- То ти прийдеш? - Не знаю.
Тобі б не завадило розважитися. Це точно.
Так, просто... Просто це незвично.
- Без нього? - Так.
Ніколасе! Ти мав бути моїм Кеном!
Це все, що я знайшов.
Але ми домовилися. А як бути з фото?
Хочеш випити ще?
Знімаю відео, щоб Чарлі знав, як ми його любимо.
Скажи щось.
Ніколасе Нельсоне, що б ти хотів сказати своєму хлопцеві, Чарлі Спрінгу?
Привіт, Чарлі.
Я кохаю тебе.
Друзі, ви почули це першими. Нік Нельсон кохає Чарлі Спрінга.
- Гаразд, чудово. Дякую. - Тао! Класний костюм кролика.
- Зрозуміло ж, що я Френк із «Донні Дарко». - Що?
Ми дивилися минулого тижня.
- Ні. - Ти знову все проспав?
- Ти знову заснув? Присягаюся! - Я, мабуть, заснув!
Усі всіх цілують, коли вип'ють. Я маю право експериментувати.
Усе так, як коли в мене був хлопець.
Вона злиться на мене без причини.
Ти прийшов!
Ні.
Можна приєднатися?
Так, давай.
На початку листопада Чарлі подзвонив мені з клініки.
Наступного року ти будеш Людиною-павуком.
Я ніколи не любив той твій «Марвел».
Навіть якщо я буду Мері Джейн?
Поцілунок догори ногами?
Може, мене вдасться переконати.
У мене анорексія і ОКР.
Так, насправді не існує способу сказати це зручно.
Гадаю, у цьому є сенс.
Я був трохи здивований щодо ОКР, але
я маю купу правил у голові щодо їжі,
і якщо я не дотримуюся їх, мені здається, що я помру.
Вибач, я мушу сміятися над цим, інакше просто заплачу.
Навіть, якщо в тебе анорексія і ОКР, слово «вибач» залишається під забороною.
Я що, не можу розіграти карту психа?
Ні. Це правило поширюється й на душевнохворих.
Відтоді я щотижня їздив до нього з його сім'єю.
Я хотів би щодня, але йому
був потрібен спокій.
- Що? - Нічого.
Досі не впевнений, чи подобаюся Торі.
- З поверненням. - Раді бачити.
ЧАРЛІ
КОЗИРНІ КАРТИ ДЛЯ ГЕЇВ
Я знав, що йому не стане краще помахом чарівної палички.
Я знаю, що так не буває.
І я знав, що бути далеко від дому — це ризик.
Це може бути жахливо. Декому це взагалі не допомагає.
Можеш мене поцілувати?
Може, я просто сподівався на краще.
Але насправді?
Думаю, це допомогло. Дуже сподіваюся.
ВЕРЕСЕНЬ
Багато чого сталося з мого останнього допису.
Останні кілька місяців були не найкращими.
Ти надмірно тренуєшся?
Ні.
- Ти викликаєш навмисно блювоту? - Ні.
Чи можна сказати, що ти майже весь час думаєш про їжу?
Так. Гадаю, це вірно.
Я права, Чарлі?
Мій терапевт сказав, що я маю вести щоденник.
НІК: ПРИВІТ, ТЕБЕ СЬОГОДНІ ТЕЖ НЕ БУДЕ В ШКОЛІ?
Чарлі, я тричі тебе просила. Спускайся вниз. Уставай із ліжка.
Чарлі, уставай із ліжка.
Важко про це говорити.
Я не планував залишатися в клініці на кілька місяців.
Але, на щастя, мої батьки могли собі це дозволити.
І там мені змогли допомогти.
Я читав в Інтернеті,
що звідти виходять ще в гіршому стані,
бо до них ставляться, як до лайна.
До мене так не ставилися. У мене була Сюзан.
Боюся, будь-що з камерою. Це заради загальної безпеки й добробуту.
Гаразд, але як я буду спілкуватися з друзями?
У палаті є стаціонарний телефон.
Краще, ніж повідомлення друзям у Snapchat,
чи що ви там зараз використовуєте.
Прокидайся й співай, пане Спрінге. Чудовий новий день!
Погано вийшло.
Що ж, не всі можуть бути художниками.
І ще я зустрів там Джеффа.
- Привіт, Чарлі. Я Джефф. - Вітаю.
Я буду твоїм психотерапевтом.
Може, сядемо й познайомимося? Трохи поговоримо?
Гаразд.
Я мав і далі робити уроки, від чого мені стало легше,
бо я знав, що не відстану від інших, коли вийду.
- Що ти вчиш? - Це просто хімія.
- Ненавиджу хімію. Ніколи її не розумів. - Я теж. Не бачу в ній сенсу.
І я зустрів приємних людей.
Можливо, не друзів на все життя, але я не був самотнім.
Я знаю, що ти зможеш, Чарлі. Ну ж бо.
Гадаю, в душі я навіть не хотів одужувати,
бо докладати зусиль здавалося надто важко.
- Не можу. - Я знаю, що ти можеш.
Я думав, що можу впоратися з їжею,
але виявилося, що ні.
Я міг будь-коли подзвонити Ніку,
але почувався жахливо і не хотів, щоб він хвилювався.
Навіть не знаю, що б я сказав. «Ненавиджу це місце й постійно плачу»?
Я не зовсім розумію.
Для когось харчовий розлад пов'язаний із зовнішністю.
Схуднення, підрахунок калорій.
Але на мою думку,
твій харчовий розлад пов'язаний із нав'язливими ідеями.
Споживання правильної їжі в певний час і за певних обставин.
Я правий, Чарлі?
Так.
Коли нав'язливі ідеї посилюються,
ти можеш завдати собі шкоди?
Так.
Гаразд.
Попрацюймо над цим.
Саме лікування харчового розладу було не дуже веселим.
Нік дуже хоче з тобою поговорити.
Так, я...
Я теж хочу.
Він мій улюблений. Твої друзі дещо дратують, але він мені подобається.
Якщо я дозволю подзвонити хлопцеві, чи присягнешся ти,
що припиниш розповідати мені, який він дивовижний?
Бо я тоді почуваюся самотньою.
Не знаю, чи можу я це обіцяти.
Я намагалася захистити себе.
Дзвони вже.
Вибач. Я мушу сміятися над цим, інакше просто заплачу.
Навіть, якщо у тебе анорексія і ОКР, слово «вибач» залишається під забороною.
Я що, не можу розіграти карту психа?
Ні. Це правило поширюється й на душевнохворих.
- Зробиш мені послугу, поки говоримо? - Так, звісно.
Можеш глянути номер Тао?
- Я приготував тобі подарунок. - Не треба.
- Замовкни. Треба. - Гаразд. Що це?
Це сюрприз.
- Тоді навіщо ти розповів? - Наступного разу не буду.
Вибач, що не розповів про все.
Я точно не полегшив тобі задачу.
У тебе було літо кохання. Це не злочин.
Так. Але я і тебе люблю.
Отже...
Можна запитати, як ти?
Чи це зараз дурне питання?
Так, це зараз дурне питання.
Там жахливо?
Ні, тут не жахливо.
Тут важко, і я хочу додому, але, думаю, це було правильне рішення.
Від цього мені легше. Не те щоб мої відчуття мали значення, але сам знаєш.
Це має значення.
Шкода, що тобі було так...
- А я і гадки не мав. - Я добре це приховував.
Але я проґавив.
Я не помітив.
Можеш пояснити, що між Імоджен і Сахар?
Нік був занадто емоційним, і я не зрозумів, що сталося.
Боже. Так, гаразд. Отже, Імоджен всю ніч пила.
Випила цілу пляшку текіли.
Цілу пляшку і...
Так.
У нього є вінтажна відеокамера,
і він зняв цей фільм чи документалку.
- Не знаю напевно. - Гаразд. Я заінтригований.
Гаразд. Четвертий дубль.
Мотор.
Привіт, мене звати Тао Су
й це мій фільм про повсякденне життя моїх друзів.
Тобто моїх друзів за мінусом одного, якого ми всі дуже любимо.
Сподіваюся, переглянувши відео, він відчує, що був тут весь час,
адже, образно кажучи, так воно й було.
- Тао, у цьому немає ніякого сенсу. - Ні, є.
- Гаразд. - Ось початок фільму.
Привіт, Чарлі, за твоєю порадою, я прочитав «Пісню Ахілла».
Знаю, ти казав, у неї сумний кінець,
але я не був готовий і проплакав чотири години,
тож дякую за це. Дуже дякую.
Насправді я трохи злюся на тебе, бо...
Бо я питав, чи все гаразд, і, здається, ти збрехав.
Я здогадувався.
Знаю, Чарлі, це не твоя вина. Я просто...
Сподіваюся, коли повернешся, тобі не доведеться нам брехати.
Ні. Ми ніколи тебе не осудимо.
Ми любимо тебе, тож так.
Боже.
Айзеку, треба провести екскурсію. Візьми камеру.
Гаряча новина. Барбі й Дракула цілуються на домашній вечірці.
Що тут відбувається?
- Ржака. - Відвали... Для тебе це лише жарт?
Стоп. Вимкни камеру. Це порушує етичний кодекс документаліста!
- Ой. - Айзеку!
Я лише документую реальність, як ти хотів. Це твоє бачення.
Гаразд. Давай. Ходімо.
- Чекай, я хочу поговорити із Чарлі. - Привіт!
Привіт, Чарлі, просто хотіла сказати, що випробовую займенники «вони/їх».
Я просто спостерігаю за відчуттями. Не знаю. Але, думаю, ти розумієш.
- Він розуміє. - Так.
- Справді? - Так.
- Дарсі. - Ходи сюди.
Ходи сюди. Ходи.
Ось ми й усі разом.
Скажи йому.
- Я виклала нову картину в Інстаграм... - Так?
І тепер у мене понад 10 000 підписників.
Моя дівчина — відома художниця.
Десять тисяч — не так багато. Спитай Тару про посаду старости.
Так. Хочу представити тобі нову старосту школи «Гіґс».
- Тао, це нічого особливого. - Це особливо!
Моя дівчина — найрозумніша людина в усьому світі.
Вона староста. Вона у підготовчій групі Оксбридж.
- Вона танцює, грає на кларнеті. - Дарсі, годі!
Тао, дай мені це.
Не знаю, Чарлі, чи є у тебе там телефон,
але думаю, він хотів би почути твій голос.
- Чудово. Це... - Поглянь, вони ідентичні.
- Але вони з пачки. - У якому всесвіті ти колись куштував...
- Я не вмію готувати. - Ти сам робиш локшину?
Привітайтеся із Чарлі, пане.
Привіт, Чарлі.
Коли повернешся, на тебе чекатиме вільне місце.
Дякую, Тао.
Бувай, Чарлі.
Дякую, Тао.
- Бувай, Тао. - Гаразд.
Знаю, це схоже на картину для тебе,
але, якщо вийде дуже добре, я залишу її собі.
Я сумую, Чарлі.
Я люблю тебе.
Гаразд.
- Привіт, Чарлі. - Привіт, Чарлі.
Думаю, на цьому відео завершується. Напевно.
У нас багато планів після твого повернення.
- Справді? Боже. - Так.
Тобто ні. Просто є на що чекати. Ось що я маю на увазі.
Так. Безперечно.
І ми любимо тебе й сумуємо за тобою.
Без тебе наша компанія вже не та.
Ми знаємо, що зараз ти робиш те, що маєш.
Так.
І, сподіваюся, це відео допоможе тобі відчути, що тебе люблять.
Так, але я досі злюся на тебе за «Пісню Ахілла».
- Що це? - Це книга. Не переймайся.
Гаразд.
Ніколасе Нельсоне, що ти маєш сказати своєму хлопцеві, Чарлі Спрінгу?
Привіт, Чарлі!
Я кохаю тебе.
Клініка не вилікувала мене чарівним чином.
Я знаю, це страшно, але ти готовий до цього, Чарлі,
і ми можемо продовжувати сеанси щотижня, скільки потрібно.
Тож навіть, якщо там жахливо, я завжди допоможу.
Але це витягло мене з дна.
З тобою все буде гаразд.
- Дякую. - Просто вір у себе. Гаразд?
Ходи сюди.
- Так. А тепер геть звідси. - Гаразд.
Готовий?
Так.
Можливо, я ніколи не прийду до норми, що б це не було.
Думаю, це нормально. Це не буде легка подорож.
Мабуть, це лише початок.
Привіт.
- Вечеря о сьомій? - Так.
За розкладом на сьогодні в тебе лазанья. Добре?
Так.
Мамо?
Так?
У мене є час привітатися з Ніком? Я повернуся до вечері. Обіцяю.
Добре. Тоді іди.
ЯКЩО ВИ АБО ВАШІ ЗНАЙОМІ СТРАЖДАЮТЬ НА ХАРЧОВИЙ ЧИ ПСИХІЧНИЙ РОЗЛАД,
АБО МАЮТЬ ДУМКИ ПРО САМОУШКОДЖЕННЯ, СКОРИСТАЙТЕСЯ САЙТОМ
WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
Переклад субтитрів: Ширван Сінєгулов