‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫הייתי ילד מיוחד.‬
‫זה בסדר להרוג.‬
‫אבל אסור לך להיתפס.‬
‫למה?‬
‫בן טוב תמיד עונה, "כן".‬
‫זה לא מנומס להתחצף ולשאול, "למה".‬
‫סונג־ג'ו.‬
‫כן,‬
‫אימא.‬
‫רק רציתי את אישורה של אימא.‬
‫רציתי שינחמו אותי.‬
‫אפילו פעם אחת הייתה מספיקה.‬
‫למרות שאנחנו לא יכולים לקבוע‬ ‫למה רק הוא יכול להשתנות חלקית,‬
‫נוכל לנסח השערה.‬
‫ומה ההשערה?‬
‫בניגוד לדגימות אחרות,‬
‫סונג־ג'ו ירש את הנג'ין מאימו הביולוגית.‬
‫אתה מתכוון לאקיקו?‬
‫לאחר שלמד הרבה מגוף האם,‬
‫הנג'ין, כך אפשר להניח,‬
‫הסתגל באופן פעיל יותר‬ ‫כשהוא נכנס לתוך הילד.‬
‫כמו סיישין…‬
‫שהפעילה את גופה לפתע כדי להגן על בתה.‬
‫האם זה אומר‬
‫שהאינסטינקט האימהי של אקיקו‬ ‫קיים בראש של הילד הזה?‬
‫אולי.‬
‫מעניין.‬
‫ואז שמתי לב‬
‫שאני לא אדם מיוחד,‬
‫אלא דגימה…‬
‫מיוחדת.‬
‫הפגישה שלך עם מר ג'אנג הייתה טובה?‬
‫כן.‬
‫היא הייתה טובה.‬
‫אני מצפה לתוצאות טובות גם בתוכנית הבאה,‬
‫סונג־ג'ו.‬
‫ישנת קצת?‬
‫איך הפציעה שלך?‬
‫מה קרה? זה עדיין כואב?‬
‫אם זה חלום…‬
‫אני לא רוצה להתעורר.‬
‫"התגעגעתי אליך."‬
‫אמירת את המילים האלה שוב ושוב‬ ‫לא הפחיתה את הכמיהה שלי אליך.‬
‫התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫מה קרה? איפה מספר 71?‬
‫עוד לא מצאנו אותו.‬
‫זה היית אתה, נכון?‬
‫מה עשית, לעזאזל?‬
‫שחררתי אותו.‬
‫למען החירות.‬
‫אל תשלה את עצמך.‬ ‫זו לא חירות. אלא בלבול וכאוס.‬
‫מה שזה לא יהיה…‬
‫זה יותר כיף ממה שאתה מתכנן.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני יודע…‬
‫מה אתה רוצה לעשות.‬
‫רעב.‬
‫ואו, הבחור הזה גמור. הוא בטח שתה כל הלילה.‬
‫תסלח לי, אדוני.‬
‫רעב.‬
‫משהו צץ.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין חיים ומוות -‬
‫- פרק 6: פיתיון -‬
‫אתה הכנסת את מאסטר ג'אנג לרשימת המבוקשים?‬
‫לא הייתי אומר ש…‬
‫שמעתי שאתה אחראי על התיק.‬ ‫זה אומר שאתה עשית את זה.‬
‫מה הייתי אמור לעשות? אנשים נרצחים.‬
‫ג'אנג הו־ג'ה השאיר ראיות בכל זירות הפשע.‬
‫המשפחה שלך חבה חוב מזה זמן רב‬
‫לאדון "בית אוצר הזהב".‬
‫איך אתה מעז‬ ‫להפוך את מאסטר ג'אנג לאדם מבוקש?‬
‫אל תטרח למצוא צדק‬ ‫באמצעות מרדף אחר האדם הלא נכון.‬
‫תחפש את ג'ונג־היוק במקום.‬
‫מה?‬
‫הילד שלי נעלם.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא הלך למחנה האימונים של החברה שלו,‬
‫אבל אז הוא שלח לי עשרה מיליון וון‬ ‫והפסיק לענות לטלפון.‬
‫התקשרתי למקום העבודה שלו,‬ ‫והם אמרו שהכשרה כזאת לא קיימת.‬
‫איזו חברה זו?‬
‫"ג'ונסונג ביוטק."‬
‫- סאונג ג'ון־מו, בן 41‬ ‫חוקר ב"ג'ונסונג ביוטק" -‬
‫- או קי־הון, בן 29‬ ‫שומר ראש ב"ג'ונסונג ביוטק" -‬
‫- אן ג'ונג־היוק‬ ‫התקבל לעבודה לפני חודש ב"ג'ונסונג ביוטק" -‬
‫כל זה מסתכם ב…‬
‫"ג'ונסונג ביוטק."‬
‫שאחקור את זה?‬
‫היי, הפחדת אותי.‬
‫תגידי אם את עומדת שם.‬
‫נפגשת עם הסבתא מאתמול?‬
‫איך אתם מכירים?‬ ‫היא נראתה די קרובה לג'אנג הו־ג'ה.‬
‫הבלש פארק, בוא נאכל.‬
‫להזמין גוקבאפ?‬
‫מה את רוצה?‬
‫למען האמת, חשבתי שזה מוזר מההתחלה.‬
‫בטח, ג'אנג הו־ג'ה מוכשר וכל זה,‬
‫אבל הורית לו למצוא רמזים בתיק הזה‬ ‫כאילו זה לא עניין גדול.‬
‫גם אמרת לי להשגיח עליו,‬
‫ואתה השגחת כל הלילה‬ ‫על קוון יונג־גיל בטיפול נמרץ.‬
‫את לא רעבה?‬
‫אתם מכירים הרבה זמן, נכון?‬
‫אז תזמיני אחר כך.‬
‫יו מיונג־ג'ון מצוות 2, פשעים אלימים.‬
‫מה?‬
‫קפטן?‬
‫התרחש מקרה רצח המוני‬ ‫ברציף הרכבת התחתית בסיאול.‬
‫שלושה אזרחים נהרגו בזירה,‬ ‫ואחד הובהל לחדר המיון.‬
‫בחמש בבוקר התקבלה קריאה‬ ‫בנוגע לגבר שנראה כאילו הוזה…‬
‫לדברי המשטרה, החשוד א'…‬
‫ג'ונג…‬
‫תקף את ב', גבר בשנות ה-50 לחייו,‬ ‫שהתכונן לתפעול…‬
‫אני מכירה אותו.‬
‫ערכו עליו ניסויים ב"ג'ונסונג ביוטק".‬
‫זה נכון?‬
‫כן. הוא ברח משם הבוקר.‬
‫בגללי.‬
‫אני שחררתי אותו.‬
‫למה עשית את זה, לעזאזל?‬
‫כדי להראות להם.‬
‫אנשים בימינו מאמינים רק בדברים‬ ‫שהם רואים במו עיניהם.‬
‫האמונה שלהם נחלשה.‬
‫עוד שלושה אנשים מתו בגללך.‬
‫ועוד הרבה עלולים למות.‬
‫את מבינה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫עוד אנשים עלולים למות? תסביר מה זה אומר.‬
‫אני לא יודע את הפרטים.‬
‫אני רק יודע שליידי מאדה‬
‫מתכננת משהו מסוכן.‬
‫- רוצח תקף עובד תחנה ללא הבחנה -‬
‫- כאוס בזמן נסיעת בוקר‬ ‫שישה קורבנות -‬
‫כמה מסוכן?‬
‫אתה מכיר אותה טוב ממני.‬
‫היא תסיים את מה שהיא התחילה.‬
‫כנראה.‬
‫המצב הזה הוא חלק מהתוכנית?‬
‫אתם משתמשים בו כפיתיון כדי ללכוד את שנינו?‬
‫נראה שאת ממש לא אוהבת אותי.‬
‫אני לא סומכת עליך.‬
‫מי עזר לך לברוח מהמנהרות?‬
‫אני זוכרת בבירור מי דקר וחטף אותי.‬
‫אלוהים, הוא העיף עשרה אנשים באוויר‬ ‫כשניסינו לתפוס אותו.‬
‫הוא כמו שור.‬
‫אז לא הייתה לי ברירה‬ ‫אלא לחשמל אותו עם טייזר.‬
‫רק אז הוא נפל.‬
‫איזו מין מפלצת יכולה לעשות דבר כזה?‬
‫ג'ונג־היוק.‬
‫תסתכל עליי. אן ג'ונג־היוק.‬
‫מה קרה לך?‬
‫קפטן!‬
‫אתה בסדר, המפקד?‬
‫אני אביא ערכת עזרה ראשונה.‬
‫אתה מכיר אותו?‬
‫- חברת בוגאנג -‬
‫הלו?‬
‫זה אני, קפטן יו.‬
‫היי! מה קרה לך?‬
‫אני עדיין בחיים. אל תדאג.‬
‫אתה משתמש במספר הזה שוב?‬
‫כן.‬
‫חזרתי.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יכול לעדכן אותי?‬
‫זה ג'ונג־היוק.‬ ‫הנכד של האנטנה מסינסול־דונג.‬
‫הוא היה הפושע.‬
‫והוא הועסק לאחרונה על ידי…‬
‫כן.‬
‫"ג'ונסונג ביוטק."‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫אתה לא מסתדר אפילו עם דגימה אחת.‬
‫אתה רואה איך הבלגן שלך מופיע בחדשות?‬
‫אני חושב שזה היה סונג־ג'ו, אדוני.‬
‫למה שהוא יעשה את זה?‬
‫כדאי שתשאל את ליידי מאדה, לא??‬
‫אתה אומר שליידי מאדה תכננה את כל זה?‬
‫לכן הזהרתי אותך.‬
‫אמרתי לך שאני לא אוהב את התוכנית‬
‫מהרגע שהיא גרמה‬ ‫לג'אנג טה־סאנג לחזור, נכון?‬
‫אני לא יודע מה היא חשבה לעצמה‬ ‫כשהיא נתנה את הפקודה,‬
‫אבל אתה לא רואה שזה הציב‬ ‫את כולנו ב"ג'ונסונג ביוטק" בסכנה?‬
‫כמו שאמרת, היו"ר הקודם‬ ‫שתל את הנג'ין בראש שלי‬
‫כדי שאוכל להגן על "ג'ונסונג"‬ ‫ולהקדיש את עצמי להישגים גדולים.‬
‫אם החוויה הקשה הזו‬ ‫תאיים על רווחת "ג'ונסונג",‬
‫לא אתן לשום דבר לעצור אותי‬ ‫מנטרול כל סיכון,‬
‫בין אם זה ג'אנג טה־סאנג,‬ ‫חוסר היכולת שלך…‬
‫או ההחלטות של ליידי מאדה.‬
‫אל תשכח את זה.‬
‫קודם כול,‬
‫תטפל בבלגן הזה.‬
‫תחזיר את מספר 71.‬
‫ואז נוכל לדבר שוב עם ליידי מאדה.‬
‫אתה מרוצה?‬
‫מה את עושה?‬
‫אתה מתכנן ללכת לבד?‬
‫אני הולך לבד.‬
‫את לא הולכת לשום מקום, עוד לא התאוששת.‬
‫אתה רואה?‬
‫אני יכולה לבוא איתך, לא?‬
‫עדיין לא.‬ ‫-מאסטר ג'אנג.‬
‫מעתה והלאה,‬
‫אני לא רוצה שתיפגעי.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך בסכנה,‬
‫ואני לא רוצה להתחרט‬ ‫על כך שהובלתי אותך לסכנה.‬
‫לא עוד.‬
‫זאת המאה ה־21.‬
‫אל תגיד לי שאתה מנסה להגן עליי,‬ ‫כי זה נשמע ממש מיושן.‬
‫כן.‬
‫אולי אני לא נראה ככה,‬ ‫אבל אני בן יותר מ־100.‬
‫ודרך החשיבה שלי די מיושנת,‬
‫אז אני עדיין מאמין שהגבר‬ ‫צריך להיות זה שמגן על האישה.‬
‫אבל אני חושבת שאני לוחמת טובה יותר ממך.‬
‫עדיין, לא.‬
‫ו…‬
‫אני לא יכולה למות.‬
‫אני לא…‬
‫רוצה להיות אישה שעליה אתה צריך להגן.‬
‫אני רוצה להיות אישה שתהיה לצידך.‬
‫אז…‬
‫בוא נישאר יחד, מאסטר ג'אנג.‬
‫כן?‬
‫את מרמה כשאת מחייכת ככה.‬
‫תחייכי עוד פעם אחת.‬
‫כן.‬
‫מי? מאיפה?‬
‫"ג'ונסונג ביוטק." הם מהחברה.‬
‫השתגעת? לאן אתה הולך?‬
‫אל הילד ההוא.‬
‫למה שתעשה את זה, לעזאזל?‬
‫אני מכיר אותו.‬
‫אז מה?‬
‫הוא כבר נעצר. מה אתה יכול לעשות?‬
‫"ג'ונסונג" לא יעזבו אותו בשקט.‬
‫הם ינסו לטפל בו באחת משתי דרכים.‬
‫או להחזיר אותו או להרוג אותו.‬
‫אני צריך לעשות משהו לפני שזה יקרה.‬
‫לא נמאס לך מזה?‬
‫לחיות ככה תמיד?‬
‫נלחמת בהם, חטפת מכות,‬ ‫ובקושי הצליח להימלט בחיים.‬
‫ואתה רוצה להמשיך להילחם בהם?‬
‫למה אתה מתנהג ככה?‬
‫הגיע הזמן להפסיק!‬
‫סונג־ג'ו.‬ ‫-פשוט תברח.‬
‫לך לאן שאתה רוצה עם האישה הזאת‬ ‫ותחיה את חייך עכשיו, בסדר?‬
‫אני רוצה לחיות את חיי.‬
‫באושר, איתה.‬
‫לא על ידי בריחה.‬
‫אני לא יכול למצוא את החיים שלי…‬
‫על ידי בריחה.‬
‫מי זה?‬
‫זאת נו ג'י־סו.‬
‫כמה אנשים מ"ג'ונסונג ביוטק" הגיעו.‬
‫הם רוצים לקחת את הפושע.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫אתם מתפרצים לכאן ודורשים שנמסור את הפושע?‬
‫האדם הזה נגוע.‬
‫נגוע?‬ ‫-הודיעו לי‬
‫שאנשי הצוות שלך שאלו‬ ‫את "ג'ונסונג ביוטק" לגבי גז החנקן.‬
‫כן. ולא שמענו מכם.‬
‫זה מכל גז חנקן נייד‬ ‫שנועד לעצור מטופלים אלימים.‬
‫אנחנו פיתחנו אותו.‬
‫המטופלים הנגועים מראים סימני תוקפנות קשה.‬
‫הנה ההערות הרשמיות מהמרכז לבקרת מחלות‬
‫ומכתב האישור מהמשטרה הלאומית.‬
‫אנא העבר את המטופל אלינו.‬
‫אתה חושב שאנחנו בדיחה, מה?‬
‫האיש הזה מואשם ברצח‬ ‫שישה קורבנות בחודשיים האחרונים.‬
‫אפילו היום, שלושה אנשים מתו במקום אחד.‬
‫אתה באמת חושב שהמכתב המטופש הזה‬ ‫יכול לשכנע אותי למסור פושע אלים כל כך?‬
‫בטיחות האזרחים צריכה להיות‬ ‫בעדיפות ראשונה, לפני החקירה.‬
‫אם המחלה תתפשט והמצב יצא מכלל שליטה,‬
‫האם אתה, קפטן יו, תיקח אחריות על זה?‬
‫הם זזים מהר משחשבתי.‬
‫כבר איחרת, לא?‬
‫התחנה במרחק עשר דקות מכאן.‬ ‫עדיין יש לנו זמן.‬
‫אז מה אם יש לך זמן? מה תעשה שם?‬
‫את מה שאני טוב בו.‬
‫אני אעשה בלגן.‬
‫אני מוכנה. בוא נזוז.‬
‫גם אני.‬
‫אני בא איתכם.‬
‫את נוסעת מהר מדי, לא? את לא רואה את השלט?‬
‫אני רואה. אבל מעולם לא התייחסתי אליהם.‬
‫בדקת?‬ ‫-כן.‬
‫במרכז לבקרת מחלות אישרו את כל מה שהוא אמר.‬
‫יש קומץ של אנשים נגועים ברחבי המדינה‬
‫שהפגינו תסמינים דומים.‬
‫הנושא רגיש מאוד, אז הכול חסוי ביותר.‬
‫בנוסף, אישרתי שב"ג'ונסונג ביוטק"‬ ‫חוקרים את הגורמים לזיהום.‬
‫רגע. קפטן?‬
‫הם מכסים את המצלמות.‬
‫לעזאזל.‬
‫שאשחרר את הגז?‬
‫אל תטרח. תפתח את זה.‬
‫- ג'ונסונג ביוטק -‬
‫- קפטן יו מיונג־ג'ון -‬
‫כן, קפטן.‬
‫היי. איפה את?‬
‫היי! איפה את?‬
‫עוקבת אחרי האנשים מ"ג'ונסונג ביוטק".‬
‫מה?‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫אני יודעת שהפושע נתפס על חם.‬ ‫אני יודעת שהתיק הזה נסגר.‬
‫אבל משהו מרגיש לא בסדר.‬
‫אתה לא חושב שאני אמינה, אני יודעת.‬
‫אבל הפעם אסמוך על האינסטינקטים שלי ואמשיך.‬
‫סליחה, המפקד.‬
‫סוף סוף, את עובדת.‬
‫אל תאבדי אותם.‬
‫ותעדכני אותי.‬
‫כן, המפקד. לא אחזור בידיים ריקות.‬
‫יופי. זה הכול.‬
‫הנכד שלי. שמעתי שהוא כאן.‬
‫אתה יכול לתת לי לראות אותו, נכון?‬
‫כן, אבל לא כרגע.‬
‫לא. התינוק שלי לא עשה את זה.‬ ‫ג'ונג־היוק לעולם לא היה עושה דבר כזה!‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫כן, טוב…‬
‫שתי מכוניות ואופנוע עוקבים אחרינו.‬
‫תן גז.‬
‫מה?‬
‫את…‬
‫מחבבת אותו?‬
‫למה שאספר לך?‬
‫כי גם אני מחבב אותו.‬
‫ידעתי על הדם הרע בינו לבין ליידי מאדה.‬
‫וידעתי…‬
‫למה "ג'ונסונג ביוטק" הכעיסה אותו כל כך.‬
‫אז כשהוא אמר שישמיד‬ ‫את המעבדה התת־קרקעית לפני שנה…‬
‫לא היססתי לרגע…‬
‫ואמרתי לו שאהיה בצד שלו.‬
‫בזמנו…‬
‫באמת חשבתי שאוכל למות למענו.‬
‫אבל…‬
‫טעיתי.‬
‫ביום ההוא, לפני שנה…‬
‫איש לא מנע ממני להצטרף אליו.‬
‫תגיד את זה שוב.‬
‫אתה תמות למען מר ג'אנג?‬
‫זה באמת מה שאמרת?‬
‫הוא הראשון שמקבל אותי.‬
‫הוא אמר‬
‫שזה בסדר להיות עצמי.‬
‫הוא עזר לי להבין שאני אנושי.‬
‫אז בפעם הראשונה…‬
‫לא כאב לי להיות בחיים.‬
‫גם אני‬
‫קיבלתי אותך.‬
‫נולדת מקורטיזנה נחותה,‬ ‫אבל קיבלתי אותך כבן שלי.‬
‫נתתי לך את שם משפחתי למרות ההתנגדויות.‬
‫ועם זאת,‬
‫אתה בוגד בי?‬
‫אני מצטער, אימא.‬
‫בבקשה, תני לי ללכת.‬
‫תרים את הראש.‬
‫עכשיו.‬
‫הנג'ין שבתוכך יישן שינה עמוקה‬ ‫ב־24 השעות הבאות.‬
‫הוא לא יגן עליך באף מצב שהוא.‬
‫סכין תגרום לך לדמם, והפצע לא יחלים.‬
‫ירייה תחדור לגוף שלך ותוביל למותך.‬
‫אתה לא תחלים.‬
‫ולא תחזור לחיים.‬
‫אתה יכול ללכת אם אתה רוצה.‬
‫אני מקווה שתלמד‬
‫כמה חלש ומייסר הוא הגוף האנושי,‬
‫וכמה חסרי משמעות הם רצון טוב וצדק‬
‫אל מול המוות.‬
‫הבחירה בידיך.‬
‫אני אשאיר את הדלת פתוחה.‬
‫האמת היא, הייתי שם באותו יום לפני שנה.‬
‫אבל לא יכולתי לבוא לעזרתו.‬
‫פחדתי…‬
‫שאמות.‬
‫פחד…‬
‫הוא לא דבר שיש להצטער עליו.‬
‫יש כאלה המפחדים למות…‬
‫בעוד אחרים עלולים לפחד לחיות.‬
‫לכל האנשים יש פחדים ייחודיים.‬
‫חוץ מזה, מאסטר ג'אנג‬ ‫מעולם לא שאל אותך לגבי זה.‬
‫זה אומר שהוא כבר מבין אותך.‬
‫אז אל תצטער.‬
‫ב־24 השעות הבאות,‬
‫הנג'ין שלך יישן.‬
‫בזמן הזה, בין אם יחתכו אותך בסכין‬
‫או שיירו בך באקדח,‬
‫את תמותי.‬
‫אבל למה…‬
‫אמרתי לך.‬
‫פחדתי…‬
‫שאמות.‬
‫אנחנו נפגשים שוב.‬
‫כן.‬
‫כבר עברה שנה?‬
‫נמאס לי ממך.‬
‫במקרה, עקשנות היא התכונה הטובה שלי.‬
‫התאחדת עם האישה שאליה השתוקקת.‬
‫למה לא נשארת לצידה? למה טרחת לבוא שוב?‬
‫אל תדאג.‬
‫ברגע שאסיים כאן, אצא בעצמי.‬
‫אתה עדיין סומך על סונג־ג'ו?‬
‫כן.‬
‫אני סומך עליו.‬
‫ילדה מסכנה.‬
‫תדאג לעצמך.‬
‫הם פיתו את ג'אנג טה־סאנג,‬ ‫וסונג־ג'ו נמצא עם יון צ'ה־אוק.‬
‫היי.‬
‫דרך אגב,‬
‫אם אעבור את הניתוח,‬ ‫האם אוכל לנגן שוב בצ'לו?‬
‫כמובן.‬
‫את תהיי צ'לנית טובה יותר מאשר לפני התאונה.‬
‫מתי אעבור את ההשתלה?‬
‫אני מנסה לבחור את זה שהכי מתאים לך.‬
‫לאחר שלושה עד שישה חודשים,‬ ‫הנג'ין לומד את רוב המנגנונים.‬
‫הגוף החדש לא אמור לשלם מחיר כבד.‬
‫האם אחוזי ההצלחה גבוהים יותר‬ ‫מאשר בשלב הזחל?‬
‫השתלה של נג'ין בוגר…‬
‫לא גרמה למקרי מוות עד כה.‬
‫נשתמש בזה.‬
‫תשתיל אותו בעוד שלושה חודשים.‬
‫תחכי עוד שלושה חודשים.‬
‫את תוכלי ללכת שוב.‬
‫קדימה, תאכלי.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬