GYEONGSEONG CREATURE
Fru Nawol.
-Fru Nawol. -Ja?
Det här brevet. Vem är det från?
Vad är det?
-Lade ni det inte på mitt skrivbord? -Nej.
Beom-o. Tog du upp det?
Det var inte jag heller.
Vad står på? Vad står det i brevet?
Står det nåt dåligt?
JAG VÄNTAR PÅ MÅNSKENSBAREN
Gå inte in, herr Jang.
Det är hon.
Ni kom.
Är det två år sen kriget tog slut?
Jag trodde att ni hade rest hem till Japan.
Inte att jag hade dött?
Låt höra vad det gäller. Vad vill ni?
Jag vill höra en ursäkt först.
Ni förstörde min makes begravning…
…och gjorde mig illa.
Vi försökte bara sörja de som dog på Ongseong-sjukhuset.
Är det så ni rättfärdigar terrorattacken ni utförde?
Vi kallar det motstånd.
Jag var uppriktig mot er.
Jag betraktade er som en vän och oroade mig för er.
Så jag hjälpte er.
Men ni återgäldar mig alltid med att avvisa och förolämpa.
Sann vänskap handlar inte om att ge och ta och återgälda.
Det handlar om att dela med sig och förstå varandra.
Res tillbaka till ert land nu, fru Maeda.
Ert folks era är över.
Jag hoppas att vi aldrig ses igen.
Ni har ingenting
att återvända till, herr Jang Tae-sang.
Beom-o, fort!
Herr Gu!
Fru Nawol…
Ur vägen, era jävlar.
Fru Nawol.
Jag har funderat på det ni sa förut.
Men jag håller ändå inte med.
Vänner ska visst ge och ta och återgälda varandra.
Fru Nawol.
Fru Nawol?
Fru Nawol.
Fru Nawol. Vakna.
Fru Nawol. Se på mig.
Vatten.
Jag behöver vatten.
Nej.
Herr Gu.
Beom-o!
Herr Gu!
Nej!
Nej! Snälla, nej!
Era ruttna jävlar!
Herr Jang.
Herrn…
Hur är det med er?
Hur är det med er, fru Nawol?
Är ni skadad?
Jag känner mig konstig.
Det är så kallt.
Och jag har ont i huvudet.
Kan ni hjälpa mig?
Fru Nawol.
Jag kommer.
Fru Nawol.
Tae-sang.
Fly.
Nu.
Bort från mig.
Det är ingen fara, Tae-sang.
Jag…
Det går bra.
Du förstår…
…väl vad jag menar?
GYEONGSEONG CREATURE MELLAN FÖRBANNELSE OCH VÄLSIGNELSE
AVSNITT 5 VARELSEN
Folk tror ofta
att de kommer att bli lyckliga när de väl har allt.
Nej.
När man har allt blir man uttråkad.
Man blir uttråkad och apatisk inför allt.
Det är därför man förgör.
När jag ser skräck och raseri i nåns ögon, så känner jag alltid…
…att jag lever.
Det var länge sen.
Fröken Yoon Chae-ok.
Hur kan ni…
Av samma anledning som ni fortfarande lever, antar jag.
Jag är inte förvånad.
Var det Seishin?
Mycket tid har förflutit.
Men nu när jag möter er igen blir allt plötsligt tydligt,
som om allt hände i går.
Minnen av er, Seishin…
…och herr Jang.
Varför är ni…
…fortfarande kvar här?
Varför tycker ni att vi inte borde vara här?
Vi är inte längre era fiender eller förövare.
Med tanke på den tid som har gått,
borde ni väl tacka oss, om så bara en aning?
Ni, fröken Yoon Chae-ok, är fortfarande vid liv tack vare oss.
Herr Jang också.
Experimenterade ni på honom också?
Jag gjorde honom en tjänst.
Som vän.
Varför?
Varför gjorde ni det?
Varför drog ni in honom i det här?
Vet ni…
…möjligtvis varför helvetet är en hemsk plats?
För det tar aldrig slut.
Vi kunde inte vara vänner,
så jag bestämde mig för att bli hans helvete i stället.
Varför blandar ni plötsligt in henne i experimentet?
Varför undrar ni?
Det är inte idealiskt att ha nya variabler i en viktig plan.
Det ökar risken för oförutsägbara situationer.
Det rör inte experimentet.
Jag utkräver den hämnd på henne…
…som jag inte kunde få för 79 år sen.
Herr Jang.
Herr Jang!
Hur mår ni? Herr Jang!
Välj nu.
Gå tillbaka till att vara den man du var förut, eller…
…dö så här.
Vad väljer du?
Vill du gå tillbaka, eller…
…låta henne se dig dö?
Om jag går tillbaka…
…till hur jag var förut…
Kan jag besegra dig?
Kanske det.
Och jag kan…
…rädda henne också?
Kanske det.
Försök inte göra nåt. Stanna där.
Jag kommer till dig nu.
Rör dig inte. Stanna där!
Jag kommer direkt.
Nej.
Nej!
Gör det inte!
Gör det inte. Sluta!
Nej, gör det inte!
Nej!
Nej.
Jag letar efter nån.
Körsbärsblommor…
Tills körsbärsblommorna faller.
Det var min mor.
-Låt oss lova varandra en sak. -Håll er vid liv.
Tror ni verkligen att goda tider kommer?
Nej!
Körsbärsblommorna…
…har fallit.
Herr Jang!
Jag måste gå till honom.
Det är för sent.
Det finns inget du kan göra nu.
Stoppa henne!
Yoon Chae-ok.
Var är hon?
Jang Ho-jae har rymt.
Våra farhågor verkar ha besannats.
Jang Tae-sang är utom kontroll och letar efter kvinnan.
Gå.
För honom till mig.
Kvinnan, då?
Döda henne.
Uppfattat.
Det är inte sant.
Vem är ni?
Vem är du själv?
Jag frågade först.
Jag är god vän till ägarna som bor här.
Jag ger dem mina smårätter och kimchi.
Och själv? Hur känner du dem?
Jag står dem inte alls lika nära som ni.
Varför gjorde du ett hål i väggen?
Det var inte jag.
Få se. Vad var numret till polisen?
Det behövs inte. Jag är polis.
Inspektör Noh Ji-su, Jongnos polisstation. Jag jagar en misstänkt.
En misstänkt?
Vem är misstänkt?
Herr Jang Ho-jae.
Det förbryllar mig jämt.
Varför lämnar polisen de riktiga förövarna i fred och trakasserar oskyldiga?
-Ursäkta, men… -Det räcker nu.
Ring.
Förlåt?
Ring din chef nu.
Ska jag ringa min chef? Varför?
Ska jag ringa honom?
Inspektör Noh.
Myung-jun, är det du? Det är antennen från Sinseol-dong.
Vad är det som pågår?
Jag ringer om herr Jang.
Var är du? Måste jag komma till dig?
Berätta var ni är.
Tappade ni bort henne?
Jag ber om ursäkt.
Man bygger upp en tolerans av att vara förkyld.
Hon angreps med kväve en gång. Hon går inte på det igen.
Ni vet att ingen kan hantera Ho-jae när han flippar ut.
Ni är nog den enda personen som kan stoppa honom nu.
Eller så kan ni släppa ut grabben där nere.
Var det nummer 71? Han måste vara som starkast nu.
-Släpp ut kuroko-enheterna. -Ja.
Var är hon?
Berätta var hon är.
Var är hon?
Jag minns inte när det hände, men allt började blekna.
Varför jag hade kämpat, vad jag hade kämpat för
och till och med mitt raseri.
Jag kunde inte betvinga en viss längtan.
Jag existerade…
…men jag levde inte.
Jag ville bara träffa henne.
Jag ville bara omfamna henne.
Jag ville hålla om henne.
Herr Jang!
En enda gång hade räckt,
om jag bara fick träffa dig.
Om det innebar att jag kunde röra dig.
Herr Jang.
Det är jag.
Jag är här.
-Vad har hänt? -Två kuroko-enheter har förintats.
Vad hände här?
Som ni ser blev de helt krossade.
Och jag fick stryk.
-Var är Jang Tae-sang? -Han stack med kvinnan.
De var på väg mot tunnel 5.
Ska jag följa efter dem?
Jaga dem nu. Låt dem inte fly.
Uppfattat.
Det är ont om tid. Det kommer att myllra av kuroko.
Kan du ta hand om henne?
I det här tillståndet kommer hon inte långt.
Jag ska försöka distrahera dem. Få ut henne härifrån.
Kan du göra det?
Snälla, Seung-jo.
Minns du tunnel 5?
Ta till höger i slutet av korridoren. Det finns ett litet hål i taket.
Titta noga.
Det ordnar sig.
Vi ses utanför.
Sprang han inte hitåt?
Det är ju den enda utgången.
För hit Seung-jo.
Du verkar ha hittat direkt.
Hon bör vara framför utgång 5.
Om du går ut sån lägger folk märke till dig.
Byt om.
Tack, Seung-jo.
Jag sa åt dig att inte klappa mig på huvudet.
Jag är inget barn längre.
Jag går. De misstänker mig om jag är borta för länge.
Den där dagen för ett år sen…
Förlåt att jag inte kom.
Kompis.