A SÖTÉTSÉG TEREMTMÉNYE 2
Návol!
Tessék?
Nem tudja, ki küldhette ezt?
Őm, miféle levél ez?
-Nem ön tette az asztalomra? -Én ugyan nem.
-Hé, Pom-o! Te vitted fel ezt itt? -Nem, nem én voltam.
Mi van benne?
Valami gond van?
Mi az?
Netán rossz hírt kapott, uram?
VÁROM A HOLDFÉNY BÁRBAN.
Nézzék ezt a csirkét! Csirkét tessék, emberek! Csirkét tessék!
Jobban tenné, ha nem menne be!
Mert ő az.
Te is kérsz? Tessék, vigyél te is!
Neked is adok egyet, tessék! Vigyél a barátodnak is, jó?
Mindenki kap csokit!
Hát eljött.
Mióta nincs már háború? Lassan két éve?
Azt hittem, hazatért Japánba.
Én meg azt, hogy halottnak hisz.
Minek köszönhetem, hogy felkeresett?
Mit akar?
Kezdhetné egy bocsánatkéréssel.
Hiszen tönkretette a férjem temetését.
És fájdalmat okozott.
Az Ongszong kórház áldozataiért tettük, az emlékükért.
Ezzel magyarázza azt a terrortámadást, amit elkövettek ellenünk?
Tudja, ezt nevezik ellenállásnak.
Úgy gondolom, mindig hű voltam önhöz.
Végig a barátomnak tekintettem, és féltettem.
Ezért segítettem.
És maga hogy hálálja meg? Elutasítással és sértegetéssel.
Félreértelmezi a barátságot. Az igazi barátság alapja nem az adok-kapok.
Hanem a megértés, és az osztozkodás.
Inkább térjen vissza az országába, Maeda asszony!
A népének korszaka már leáldozott.
Szívből remélem, hogy többé nem látom.
AZ ARANYKINCSEK HÁZA
Amit egykor az otthonának nevezett,
már nem létezik. Jang Tae-sang mester.
Siess, Pom-o!
Rohadékok!
Uram!
Nem volt elég?
Návol!
Takarodjatok, kibaszott patkányok!
Návol, ne!
Gondolkodtam azon, amit az imént mondott a barátságról.
Ámde továbbra sem értek egyet.
Még mindig szentül hiszem, hogy az adok-kapok egyensúly
a barátság lényegi pillére.
Návol, ne!
Navol! Hall engem?
Návol!
Navol!
Návol! Ébredjen fel!
Návol! Nyissa ki a szemét!
Vizet! Vizet! Vizet, gyorsan!
Jaj, ne! Káp-pjong, ne! Pom-o!
Káp-pjong! Kérlek! Ne!
Káp-pjong, kérlek! Istenem, ne! Ne!
Káp-pjong! Jaj, Istenem!
Ez nem lehet! Bassza meg! Istenem! Kérlek! Átkozottak! Azok a kibaszott állatok! Ne!
Jang mester!
Ugye, nem esett baja?
És maga rendben van, Návol?
Megsérült valahol, Jang mester?
Olyan furcsa érzés.
Nagyon fázom!
Szétmegy a fejem!
Tudna segíteni, Návol?
Návol!
Jövök már!
Návol!
Tae-sang!
Meneküljön!
Menjen!
Azonnal!
Itt maradok, Tae-sang!
Nincs baj!
Nekem jó itt!
Rendben?
Ugye tudja, hogy értem?
ÁTOK ÉS ÁLDÁS HATÁRÁN
5. RÉSZ: A TEREMTMÉNY
Gyakran gondoljuk úgy,
hogy csakis akkor leszünk igazán boldogok, ha már mindenünk megvan.
Tévhit.
Mert az ember hamar megunja, hogy már minden az övé.
Idővel az is az érdektelenség homályába vész.
Ezért hát a pusztításba menekül.
Más félelmének és dühének látványa az, ami képes felnyitni a szemem.
Akkor érzem, hogy élek.
Rég találkoztunk.
Yoon Chae-ok kisasszony.
Hogy lehet, hogy ön még…
Úgy, ahogy neked is sikerült túlélned. Minden bizonnyal.
Bámulatos.
Seishin műve volt?
Úgy tűnt, sok év telt el,
de most, hogy újra találkozunk,
egyszeriben minden megelevenedik
a szemem előtt.
Mintha csak tegnap lett volna.
Látlak téged, ahogy Seishint,
és Jang mestert is.
Elképzelni sem tudom,
hogy lehetnek még mindig itt?
Ez talán gond? Miért ne lehetnénk itt valahányan?
Már nem nevezhetsz minket ellenségnek, és elkövetőnek sem.
Sok-sok év telt el azóta. Egyáltalán nem érzed úgy, hogy kijár nekünk a hála?
Hiszen egyedül nekünk köszönheted,
hogy még életben vagy, Chae-ok.
Ahogyan Jang mester is.
Hát rajta is kísérleteztek?
Csak szívességet tettem neki.
-A barátjaként. -Maga…
Miért tette ezt?
Hogy tehette? Hogy lehet ilyen, hallja? Mi oka volt rá, hogy ilyet tegyen vele?
Mondd csak!
Tudod, miért kegyetlen a pokol? Megmondom.
Mert végeláthatatlan.
Ha nem lehettem a barátja,
miért ne száműztem volna a földi pokolba?
Feltétlenül szükséges volt bevonni őt a kísérletbe?
Miért kérdezi?
Nem jó, ha túl sok változó tömörül egy fontos terv képletébe.
Mert az csak növeli a váratlan szituációk valószínűségét.
Nem akarok kísérletezni rajta.
79 éve tartogatom már a bosszúmat.
Amit most ki fogok élni.
Jang mester!
Jang mester! Jang mester!
Ugye, nincs bajod? Jang mester!
Döntened kell!
Visszatérsz a régi önmagadhoz,
vagy pedig
a halált választod!
Hogy döntesz?
Újra a régi leszel? Vagy sem?
Jobb lenne a szeme láttára meghalni?
Ha visszatérek,
van rá esély,
hogy legyőzzelek?
Meglehet.
És… és akkor
megmenthetem őt?
Esélyes.
Ne csinálj semmit, csak maradj ott, jó? Mindjárt ott leszek veled, rendben? Jó?
Csak maradj ott, és várj meg, hallod? Mindjárt kijutok innen! Egy pillanat,
és ott leszek, jó?
Csak tarts ki!
Ne! Kérlek!
Ne tedd!
Ne! Ne! Ne tedd, hallod? Könyörgöm! Ne csináld! Nem hallod?!
Könyörgöm, ne!
Maradj ott! Elég legyen! Ne! Ne!
Ne! Könyörgöm! Ne csináld! Könyörgöm! Maradj ott!
De hát miért?! Miért?!
Keresek valakit.
-A cseresznye… -Míg el nem virít a cseresznye.
Az ott az anyám volt.
-Mit szólnál egy ígérethez? -Maradj életben!
Gondolod, hogy ránk is vár egy szebb jövő?
Ez nem lehet! Nem!
Már egy virág sincs… a cseresznyefán.
Jang mester!
Oda akarok menni hozzá!
Nincs értelme.
Már sehogy se tudnál segíteni rajta.
A gázt!
Yoon Chae-ok!
Hol van most?
Jang Ho-jae megszökött.
Bekövetkezett, amitől tartottunk.
Jang Tae-sang elszabadult, és a nő keresésére indult.
Fogják el!
És hozzák őt elém!
A nővel mi legyen?
Őt öljék meg!
Ahogy óhajtja!
BUGANG VÁLLALAT
Kikészít ez az egész!
Kicsoda maga?
Ezt én is kérdezhetném!
-Na, de én kérdeztem előbb. -Hát jó! A Bugang két
vezetőjének jóbarátja vagyok.
Néha beugrom, és hozok egy kis kimchit és köretet.
Most maga jön!
Ismerősök?
Messze nem vagyok olyan baráti viszonyban velük, mint ön.
Miért rongálta meg más falát?
-Á! Nem én ütöttem bele azt ott. -Hát akkor, tudja
fejből a rendőrség számát?
Ó! Ne fáradjon, kérem! Noh Ji-su nyomozó.
Jongnói Kapitányság, 2-es nyomozócsoport. Tudja, épp egy gyanúsítottat üldözök.
Ó, valóban?
Na, és ki az illető?
Hát Jang Ho-jae úr, hölgyem.
Mindig is foglalkoztatott,
hogy a rendőrség miért mindig a szegény ártatlanokat piszkálja a tényleges
rosszfiúk helyett.
-Már elnézést, hölgyem. -Hagyjuk!
-Elő a mobilt! -Hogy?
-Most azonnal tárcsázza a főnököt! -Miért hívjam a kapitányt?
-Mit mondjak? -Akkor hívjam én?
-Igen, Noh? -Halló, Myung-jun úr? Én
vagyok, a Sinseol-dongi antenna.
-Őm… Hallgatom, asszonyom! -Jang mesterről lenne szó, uram!
Merre van most? És ide tud jönni, vagy menjek én?
Mondja, hova menjek!
Szóval megszökött a nő?
Sajnálom!
Ha egyszer megfázol, a szervezeted immunissá válik.
Ha már megjártad a nitrogénnel, nem üt ki kétszer.
Jól tudjátok, hogy a tomboló Ho-jae-t senki se nyomja le.
Csak egy embernek lehet esélye. Magának a nagyfőnöknek.
Vagy küldjük rá
a srácot a pincéből.
Asszem 71-es a száma.
Most lehet csúcsformában.
A kurokókat!
Igenis!
Kapd el!
Halljam, hol van? Hol találom most?
Beszélj már!
Ki tudja, mikor történt.
De minden ködössé vált.
Nem tudtam, miért harcolok, és azt sem,
hogy mi táplálja a dühömet.
Mindennél erősebb volt egy bizonyos vágy.
Elmondhattam, hogy létezem…
de az nem élet volt.
Csak… látni akartam.
A karjaimban tartani.
Szorosan…
és el nem engedni.
-Jang mester! -Ha csak egyetlen egyszer is,
de látni akartalak.
Csak még egyszer…
meg akartalak érinteni!
Jang mester!
Én vagyok.
És már itt vagyok.
Mi a helyzet?
Kiirtottak két csapat kurokót.
Mi történt itt?
Hát, amint látod,
elpicsázták az összeset.
És engem se kíméltek meg.
Hol van Tae-sang?
Elmenekült a csajjal.
Asszem az ötös alagút felé.
De miért?
Utána küldenél?
Elkapni őket! Semmiképp se szökhetnek meg!
Parancs!
Nincs sok időnk.
A kurokók mindjárt ideérnek.
Figyelj!
Mondd, hogy rád bízhatom őt!
Ilyen állapotban nem tud elmenekülni a kurokók elől.
Valahogy elterelem a figyelmüket, hogy észrevétlenül ki tudd őt vinni innen.
Számíthatok rád?
Nagyon kérlek, Seung-jo!
Az ötös alagút.
A folyosó végén fordulj jobbra és nézz fel! Látni fogsz egy szűk járatot.
Figyelj oda, mert nem feltűnő.
Nehéz kiszúrni.
Nem lesz semmi baj.
Kint találkozunk.
Nem erre futott?
Ez az egyetlen kijárat errefelé.
Hozd ide Seung-jot!
Úgy látom,
nem tévesztetted el az irányt!
Az ötös számú kijáratnál vár.
De ha ilyen göncben mész ki, egyből ki fognak szúrni.
Öltözz át!
Köszönöm, Seung-jo!
Ne már!
Mit mondtam a fejsimikről?
Már nem vagyok pisis.
Jobb, ha most megyek.
Mert még a végén gyanús leszek.
Sajnálom, hogy tavaly…
nem tudtam ott lenni
aznap.
5. KIJÁRAT