A SÖTÉTSÉG TEREMTMÉNYE
Nawol asszony!
- Asszonyom! - Igen?
Ez a levél.
Nem tudja, kitől jött?
Ez meg miféle levél?
- Nem maga tette az asztalomra? - Nem én!
Fiacskám! Nem te voltál véletlenül?
Én biztos nem.
Mi a baj?
Mi áll benne?
Talán valami rossz hír?
A HOLDFÉNY BÁRBAN VÁROM
HOLDFÉNY BÁR
Eszedbe ne jusson bemenni!
Ő az.
Hát eljött.
A háború óta mennyi is…
Két év telt el?
Azt hittem, visszatért Japánba.
Nem azt, hogy meghaltam?
Halljam, miért kívánt látni! Mit óhajt?
Mindenekelőtt a bocsánatkérését.
Tönkretette a férjem temetését…
és az életemre tört.
Mi csak meg akartuk gyászolni az Ongszong kórház halottait.
Végrehajt egy alantas terrortámadást,
és ezzel ámítja magát?
Számunkra ez ellenállás, hölgyem.
Mindig hű voltam magához.
Szívemen viseltem a sorsát. A barátomnak tartottam.
Segítettem magának,
de minden alkalommal elutasítással és sértésekkel fizetett érte.
A barátság nem arról szól,
hogy fizetségért cserébe szívességeket teszünk egymásnak.
Hanem a kölcsönös áldozatról és a megértésről.
Menjen vissza a hazájába, hölgyem!
Az ön népének itt leáldozott.
Remélem, többé nem találkozunk.
Az ön esetében már nincs hová…
visszatérni,
Jang Tae-sang úr.
Gyorsan!
Uram!
Nawol asszony!
Takarodjatok innen, mocskos szarháziak!
Asszonyom!
Eltűnődtem azon, amit az előbb mondott.
De akkor sem értek egyet önnel.
A barátság igenis arról szól,
hogy megfizetünk egymásnak mindenért.
Nawol asszony!
Asszonyom!
Kérem, térjen magához!
Asszonyom!
Nézzen rám!
Gyorsan, vizet!
Most arra van szükség.
Ne!
Gu úr!
Beom-o!
Gu úr!
Ne!
Ez nem lehet igaz, istenem!
Hitvány gazemberek!
Jang mester!
Uram!
Jól van?
Maga jól van, asszonyom?
Súlyosak a sebei?
Furcsán érzem magam.
Reszketek.
És hasogat a fejem.
Segítene, kérem?
Nawol asszony!
Megyek már.
Kérem!
Tae-sang!
Fusson!
Most rögtön!
Meneküljön!
Semmi baj, Tae-sang.
Miattam…
ne aggódjon!
Ugye tudja…
hogy értem, igaz?
ÁLDÁS ÉS ÁTOK KÖZÖTT
5. EPIZÓD - A TEREMTMÉNY
Az emberek azt hiszik,
hogy ha mindenük megvan a világon,
megtalálják a boldogságot.
De tévednek.
Ha semmiben sem szenvedsz hiányt,
megöl az unalom.
A korlátlan szabadság
kiöli belőlünk az érdeklődést a világ dolgai iránt.
Így csak…
a pusztításban leled örömöd.
Minden alkalommal, amikor félelmet és dühöt látok…
a másik ember szemében…
újra érzem, hogy élek.
Rég volt önhöz szerencsém,
Yoon Chae-ok kisasszony.
Hogyan lehetséges…
Bizonyára ugyanaz a magyarázat…
mint az ön esetében.
Hát persze.
Seishin műve?
Jó sok év telt el.
De most, ahogy itt áll előttem,
hirtelen olyan élénken emlékszem mindenre,
mintha tegnap történt volna.
Magára, Seishinre…
és Jang mesterre.
Hogy lehet, hogy maguk…
a mai napig nem tűntek el?
Talán úgy véli,
hogy nincs itt semmi keresnivalónk?
Már nem vagyunk sem az ellenségei,
sem az elnyomói.
Ha belegondol, mennyi idő telt el,
nem lehet, hogy inkább…
hálával tartozik nekünk?
Egyedül nekünk köszönheti,
hogy még mindig életben van.
Ahogy Jang úr is.
Rajta is kísérleteztek?
Szívességet tettem neki.
Barátságból.
De miért?
Miért csinálta ezt?
Mégis miért?
Muszáj volt őt is belerángatni?
Tudja,
mitől olyan irtózatos hely
a pokol?
Attól, hogy örökké tart.
Ha nem lehetek Jang úr barátja…
én leszek számára…
a földi pokol.
Miért vonja be a lányt a kísérletbe?
Miért kérdi?
Nem ideális a terv szempontjából, ha sok az ismeretlen változó.
Növeli a váratlan események előfordulásának esélyét.
Ennek semmi köze a kísérlethez.
Hetvenkilenc éve nem sikerült rajta bosszút állnom.
De most…
itt az alkalom.
Jang mester.
Mi történt? Jang mester!
Jól vagy, Jang mester?
Válassz!
Visszatérsz a régi életedhez…
vagy…
itt fogsz meghalni.
Hogy döntesz?
Visszaváltozol a régi önmagaddá, vagy…
a szeme láttára akarsz meghalni?
És ha…
visszaváltozom…
legyőzhetlek?
Lehetséges.
És őt is…
meg tudom menteni?
Lehetséges.
Eszed be ne jusson! Maradj ott!
Máris ott leszek érted!
Ne csinálj semmit! Ne mozdulj!
Tarts ki, máris megyek!
Ne!
Ne csináld! Állj meg!
Ne!
Keresek valakit.
Cseresznyevirág…
Amíg le nem hull a cseresznyevirág.
Az a lény az anyám!
Tegyünk ígéretet!
Vigyázz magadra!
Tényleg eljönnek azok a szép idők?
Ne!
Lehullott…
a cseresznyevirág.
Jang mester!
Oda kell mennem hozzá.
Már késő.
Semmit sem tehet érte.
Kapjátok el!
Yoon Chae-ok.
Hová vitték?
Jang Ho-jae megszökött.
A félelmeink máris beigazolódtak.
Jang Tae-sang elszabadult, és a nő keresésére indult.
Kapják el…
és hozzák ide!
A nővel mi legyen?
Végezzen vele!
Igenis, asszonyom.
Esküszöm, megőrülök.
Mit keres itt?
Te mit keresel itt?
Én kérdeztem először.
Csakugyan?
Jó barátja vagyok a tulajdonosoknak.
Hoztam nekik kimchit és egy kis finomságot.
És te? Honnan ismered őket?
Én nem állok ennyire közel hozzájuk, mint maga.
Miért ütötte át a falat?
Ahhoz semmi közöm!
Egy pillanat! Mi is a rendőrség száma?
Erre semmi szükség.
A rendőrséggel beszél.
Noh Ji-su vagyok a csongnói kapitányságról.
Egy gyanúsítottat üldözök.
Gyanúsítottat?
Pontosan kicsodát?
Nos, Jang Ho-jaet.
Egyszerűen nem fér a fejembe.
Miért van az, hogy az ártatlanokat vegzálják,
míg a bűnösöket békén hagyják?
Na de hölgyem!
Elég!
Telefonáljon!
Mi?
Azonnal hívja a felettesét!
Hívjam a felettesemet? De miért?
Talán én hívjam fel?
Igen, hallgatom.
Te vagy az, Myung-jun?
Én vagyok az. Antennagyi.
Mi? Mi folyik itt, asszonyom?
Jang mester miatt hívlak.
Jössz már, vagy azt várod, hogy én menjek oda?
Mondja a címet!
Futni hagytad?
Elnézést!
Ahogy az immunrendszert sem üti ki kétszer a nátha,
a lány sem dől ki másodjára a nitrogéntől.
Ho-jaevel pedig senki sem bír el, ha elborul az agya.
Valószínűleg te vagy ez egyetlen, aki képes megállítani.
Vagy tudod, mit?
Küldd rá azt a kölyköt!
A 71-es volt talán? Mostanra ereje teljében lehet.
- Engedd ki a kurokókat! - Igenis.
Hol van a lány?
Kérdeztem valamit.
Hol van?
Szép lassan minden…
a feledés homályába veszett,
és már nem tudtam megmondani, miért küzdöttem,
hogy miért volt bennem harag.
De az a különös vágyakozás sosem múlt el.
Jött egyik nap a másik után…
de valójában nem éltem.
Csak arra vágytam, hogy lássam.
Hogy átöleljem…
és erősen magamhoz szorítsam.
Jang mester!
Már akkor boldog volnék,
ha még egyszer láthatnálak.
Ha még egyszer…
megérinthetnélek.
Jang mester!
Én vagyok az.
Eljöttem hozzád.
Mi történt?
Két Kuroko-egyed elpusztult.
Mi ez a felfordulás?
Mint látod,
brutálisan elbánt velük.
Ahogy velem is.
- Hol van Jang Tae-sang? - Elmenekült a nővel.
Az 5-ös alagút felé futottak.
Szeretnéd, hogy utánuk menjek?
Kapd el őket, nem juthatnak ki!
Igenis.
Siessetek!
Mindjárt itt vannak a kurokók.
Ha megkérlek,
segítesz rajta?
Ebben az állapotban úgysem jutna messzire.
Amíg elterelem a kurokók figyelmét, próbáld meg kijuttatni innen.
Megtennéd?
Kérlek, Seung-jo!
Az 5-ös alagút.
Ha a folyosó végén jobbra fordulsz, van egy szellőzőjárat a plafonon.
De vigyázz, nehéz észrevenni!
Légy óvatos!
Nem lesz semmi baj.
Kint találkozunk.
Nem erre jött?
Pedig ez az egyetlen kijárat.
Hozd ide Seung-jót!
Úgy látom, sikerült rögtön megtalálni.
A lány az ötös kijáratnál lesz.
De ha így mész oda, egy pillanat alatt kiszúrnak.
Vedd ezt fel!
Köszönöm!
Ne már!
Mondtam, hogy ne cirógass!
Tudod, milyen öreg vagyok.
Most mennem kell, mert gyanút fognak.
Sajnálom, hogy egy éve…
nem tudtam segíteni.
Barátom.
A feliratot fordította: Tóth Márton