A SÖTÉTSÉG TEREMTMÉNYE
Hova kerültem?
Szabadítson ki, kérem!
Uram!
Szabadítson ki, kérem!
Mentsen meg!
Ne gyere a közelembe!
Nem bírom már sokáig, úgyhogy kérlek…
Mit keresek itt?
Menj innen, kérlek!
Tűnj innen!
Tae-sang!
Látom, felébredt.
Ez meg mi?
Hallani akarom, mi történt tegnap.
Mit keresett abban a gyárépületben?
Hol vannak a többiek?
Hívja fel nekem Yong-gilt!
Kwon úr válságos állapotban van.
Súlyos fejsérülés érte, és agyvérzést kapott.
Az intenzíven tartják, komoly műtéten esett át.
Hol az intenzív osztály?
Látni akarom. Vegye le a bilincset!
Az most nem megy.
A saját szememmel akarom látni, hogy mi történt vele!
Vegye le a bilincset! Én vagyok a legközelebbi barátja.
Találtunk egy fegyvert, amit a helyszínen használhattak.
Két különböző személy nyomát azonosítottuk.
Kwon úrtól származó vérnyomokat és hajszálakat,
illetve az ön ujjlenyomatát.
Miket hord itt össze?
Mindössze önöket találtuk ott,
és a körülmények alapján
alapos okkal feltételezzük, hogy maga támadt rá Kwon úrra.
Ne szórakozzon velem!
Miért ártottam volna neki?
Elszámolási vitájuk volt?
Hogyan?
A cégük komoly adósságokkal küzd.
Talán kezdhetné onnan.
Na ide figyeljen!
Ki volt az a nő az ön társaságában?
Mit keresett ott?
Véletlenül nem ő végzett Madam Nával és Oh Ki-hoonnal?
Nem.
Milyen kapcsolat fűzi a sorozatgyilkoshoz?
Nincs köztük semmiféle kapcsolat!
Akkor mondja el részletesen, mi történt!
Yoon Chae-ok!
Hé!
Térj magadhoz!
Térj már magadhoz!
Nyisd ki a szemed!
Hallod? Válaszolj!
KÉTSZÍNŰSÉG ÉS KEGYETLENSÉG KÖZÖTT
4. EPIZÓD - A MÁSIK OLDAL
Vajon a tudatunk vagy a tudatalattink irányít minket?
Mi alakítja a sorsunkat?
Nap mint nap, újra meg újra ismétlődő cselekedeteink,
vagy véletlenek és próbatételek sorozata?
Mi határozza meg, milyen emberek vagyunk?
Az alaptermészetünk?
Vagy talán a képességeink?
Alighanem embere válogatja, nem gondolja?
Miért lenne másképp az egyiknél, mint a másiknál?
Ahányan vagyunk a világon, annyifélék vagyunk.
Megjósolhatatlan, kiből milyen ember válik.
De ez nem a különbözőségük bizonyítéka,
hanem a gyarlóságuké.
A legtöbb emberről elmondható,
hogy se nem egészen ilyen, se nem egészen olyan.
Tökéletlen teremtmények mind, akik tűz és víz között egyensúlyoznak.
Olybá tűnhet,
mintha szüntelenül az emberi lét értelmét kutatnák,
pedig nem tesznek mást,
mint a lelkükben tomboló vihart igyekeznek lecsillapítani.
Ennélfogva az emberek szükségképpen
híján vannak mindenféle jó szándéknak.
Önző döntéseket hoznak,
és nem gondolnak másra, csak saját magukra,
születésüktől fogva haláluk napjáig.
Ezért van az,
hogy a munkánk mindennél nagyobb jelentőséggel bír.
Hovatovább ezért…
létfontosságú,
hogy tovább masírozzunk az evolúció megkezdett ösvényén.
Nem vesztegethetjük a drága időt
efféle kudarcokra.
Bocsásson meg, kérem!
Mindent meg fogunk tenni.
Azt kérem magától, hogy hozza vissza azt az embert.
De Lady Maeda!
Őt már aligha…
Kerítse elő!
Igenis.
Noh nyomozó!
Mi újság a barátunkkal?
Idegösszeroppanást kapott.
Először őrjöngött, hogy látni akarja Kwon Yong-gilt,
most meg némán fekszik az ágyában, és nem csinál semmit.
Mit mondott a doki?
Nem súlyos a sérülése, úgyhogy délután kiengedik.
Sürgesse meg a dolgot, és vigye egyenese az őrsre!
Lenne hozzá pár kérdésem.
Igen, uram.
Van bármi akadálya, hogy Jang urat kiengedjék?
Egy pillanat, megkérdezem az orvosát.
Nyugi!
Segíteni jöttem.
Hát ez meg?
Kint mindent átfésültünk, százados. Nincs semmi érdekes.
- Mit keres? - Segítsen már!
Meg is van.
Nitrogén.
Ez meg micsoda?
Azt írja, Jeonseung Bio.
- Jeonseung Biotech. - Biotech?
Igen.
Húzzunk innen, rengeteg mesélnivalóm van.
Hülyének nézel, te rohadék?
Még egyszer nem versz át!
Nem érdekel a lány?
A doktor úr hamarosan itt lesz. Várjon a páciens szobájában!
Jó, köszönöm szépen!
Eltűnt a gyanúsított! Hívjon erősítést!
INTENZÍV OSZTÁLY
Gyorsan, az emeletre!
Kwon úr hozzátartozója?
Vegyen fel maszkot, és fertőtlenítse a kezét!
Öt percet tudunk biztosítani.
Nincs magánál, de vethet rá egy pillantást.
Na mi van, elkapták már?
Bizonyíték, odafent találtam.
Kértem erősítést, átfésüljük az egész épületet.
Egész biztosan meglesz.
Az istenit!
Pajti!
Miért csináltad ezt?
Áruld el!
Hát mégsem mondtál el mindent.
Most hívtak az intenzívről.
Kwon úrhoz most ment be egy hozzátartozója.
Ne menj!
Magadhoz tértél?
Hallasz engem?
Én vagyok. Ho-Jae.
Ne menj!
Nem menj vissza!
Élj továbbra is úgy,
mint Ho-Jae.
Ahogy most.
A francba!
Itt vannak felvételek.
Állítok egy kicsit a kontraszton, hogy lássák, miről beszélek.
A nádzsin ugyanúgy fészkelte be magát, mint Seung-jónál.
Ha a nádzsin lárvaként jut az agyba, a homlokebenyhez tapad.
De ez a kettő hátrébb telepedett meg.
Seung-jo egy kifejlett nádzsint kapott az anyjától,
és elég valószínű,
hogy a nő esetében is hasonló történt.
Nem fog kinyílni.
Ki van itt?
Hol vagyunk?
Mi a fene folyik itt?
Jól vagy? Hallod?
Azt ígérték, meggyógyítanak.
Hogy ha megiszom…
úgy élhetek majd, mint bárki más.
Ez egy egyszerű kísérlet.
Nincs más dolguk, mint meginni egy pohár vizet.
Amint megteszik, tízmillió von landol a számlájukon.
Elnézést!
Igen?
Ha a kísérlet sikerrel jár,
egész biztosan meggyógyul a lábam?
Gyermekbénulás, igaz?
Ahogy mondja.
Ha sikerrel zárul a kísérlet,
ön teljes életet élhet.
Akkor hát, ürítsék ki a poharukat!
KÜLDŐ: AHN JONG-HYEOK
Tízmillió?
MACKÓKÁM
A hívott szám nem elérhető. A sípszó után hagyjon üzenetet!
Nem leszek többé mozgássérült.
Nem okozok több szenvedést.
Segítség!
Segítsen valaki!
Azt mondták, ha sikerül a kísérlet…
meggyógyul a lábam,
és úgy fogok járni, mint bárki más.
Történt olyasmi a balesetem előtt, amiről még tudnom kéne?
Sokkal jobban megy a sorod, mint a baleseted előtt.
Kíváncsi voltam, maradt-e még bármilyen emléked…
Menj, kérlek!
Yoon Chae-ok!
Uram!
Jang mester!
Mire vár, uram? Lemarad a fényképről.
Ugye nem akarja megvárni, amíg lemegy a nap?
Nem érek rá egész délután. Tudja, mennyi dolgom van?
Ha megkérlek,
utána rólam is készítesz egy képet?
Yeong-chun!
Majd elmész fényképészhez a saját pénzecskédből.
Ne tátsa a száját, jöjjön már végre!
Igyekezzen!
Egy-kettő!
Jöjjön!
Máris ott vagyok.
Pompásan festenek!
- Várjon egy kicsit! - Hogyne, természetesen.
Jól van, akkor lássuk! Egy, kettő…
Egy, kettő, három!
Erre igazán semmi szükség.
Egy ilyen szép napon?
Közelebb! Több vidámságot!
Mosolyogjon, nem viszi el érte a rendőr!
Tornáztassa meg az arcizmait!
Ez a beszéd! Egy, kettő, három!
Hozhatok valamit?
Gyenge vagy.
És fájdalmasan lassú.
Hogy akarsz így a lány keresésére indulni?
Aljas rohadék! Nem mersz a szemem elé kerülni?
Úgy tűnik, mintha bujkálnék?
Itt állok mögötted.
Dühítő, ugye?
Itt vagyok, de nem látsz. Ha mégis, nem tudsz elkapni.
Nem foglalkozom bujkáló férgekkel.
Gyere elő!
Mutasd magad, rohadék!
És ha látsz?
Elbírsz velem?
Kinyírod magad, barátom.
Még senki sem mert ujjat húzni velünk.
Egy embert kivéve.
Téged, Ho-jae. Nem hiányoznak azok az idők?
Te megőrültél!
Tudod jól,
miről beszélek.
Már dereng valami, ugye?
Sose menekülj!
Fordulj meg,
és nézz szembe a sorssal!
Csak úgy kerekedhetsz felül.
Ezek a te szavaid, Ho-Jae.
Emlékezz!
Jól vagy?
Válaszolj!
Térj már magadhoz!
Jó darabig nem fog felkelni.
De ha majd magához tér, akkor sem fog senkit megismerni.
A kínzó éhség fogja felébreszteni.
De ezt maga is jól tudja.
Mióta éli így az életét?
Előbb mondja meg, hol vagyok!
Amióta az eszemet tudom,
sosem jutott ki nádzsin az épület falain kívülre.
Miféle emberek maguk?
Miféle mocskok képesek ilyen alávaló szörnyűségre?
Hogy maradt életben?
Mióta kóborol felügyelet nélkül?
Vannak még magához hasonlók odakint?
Azt akarja mondani,
hogy ez az Ongszong kórház?
Ugye nem?
A kórház bezárt, miután véget ért a nagy távol-keleti háború.
Az épület nagy része megsemmisült,
de a romjain felépült a Jeonseung Bio.
Lady Maeda és Kato, az előző igazgató jóvoltából.
Katót a fia, Shin Ji-oh követte a vállalat élén.
Akkor hát
még mindig nincs vége…
ennek a pokolnak.
És most válaszoljon!
Ki maga?
Kifelé!
Válassz!
Visszatérsz a régi életedhez…
vagy…
itt fogsz meghalni.
Ne menj vissza!
Élj továbbra is úgy,
mint Ho-jae.
Ahogy most.
Gyere vissza!
Lehetsz Jang Ho-jae…
Jang Tae-sang, mindegy.
Csak légy újra az az ember,
akit egykor ismertem.
Jó?
Rég volt önhöz szerencsém,
Yoon Chae-ok kisasszony.
A feliratot fordította: Tóth Márton